ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 березня 2026 року	справа № 380/21949/25	

Львівський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Кравціва О.Р. розглянув у порядку спрощеного позовного провадження справу за позовом ОСОБА_1 до 16 Регіональної військово-лікарської комісії Міністерства Оборони України, про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії.
Суть справи.
До Львівського окружного адміністративного суду звернулася ОСОБА_1 (далі – позивач) з позовом до 16 Регіональної військово-лікарської комісії Міністерства Оборони України (далі – відповідач, 16 Регіональна ВЛК, ВЛК), в якому просить: 
- визнати протиправним та скасувати рішення 16 Регіональної військово-лікарської комісії Міністерства оборони України по встановленню причинного зв`язку захворювань, поранень, контузій, травм, каліцтва щодо старшого сержанта ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , оформлене протоколом засідання штатної 16 Регіональної військово-лікарської комісії Міністерства оборони України №2025-0523-1107-1278-3 від 23.05.2025;
- зобов`язати 16 Регіональну військово-лікарську комісію Міністерства оборони України постанову по встановленню причинного зв`язку захворювань, поранень, контузій, травм, каліцтва щодо старшого сержанта ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з формулюванням, передбаченим підпунктом "а" пункту 21.5 глави 21 розділу II Положення про військово лікарську експертизу в Збройних Силах України, яка затверджена наказом Міністра оборони України від 14.08.2008 №402, а саме: "Поранення (контузія, травма, каліцтво), ТАК, пов`язане із захистом Батьківщини".
Ухвалою суду від 10.11.2025 позовну заяву залишено без руху та надано час для усунення недоліків.
Позивач у встановлений строк недоліки позовної заяви усунув.
Ухвалою суду від 17.11.2025 відкрито спрощене позовне провадження без виклику сторін.
Позовні вимоги обґрунтовано тим, що незважаючи на рішення Львівського окружного адміністративного суду від 29.01.2025 у справі №380/23617/24 відповідач повторно прийняв рішення з аналогічним формулюванням: «ТРАВМА, ОДЕРЖАНА В РЕЗУЛЬТАТІ НЕЩАСНОГО ВИПАДКУ (0.1—ДОРОЖНЬО-ТРАНСПОРТНА ПРИГОДА НА ДОРОГАХ (ШЛЯХАХ) ЗАГАЛЬНОГО КОРИСТУВАННЯ) “ПАСАЖИР ПЕРЕБУВАВ В СТАНІ АЛКОГОЛЬНОГО СП`ЯНІННЯ (етиловий спирт в крові— 1,19 ‰, в сечі— 1,34 ‰)”, ЯКА ПРИЗВЕЛА ДО СМЕРТІ ТА ПРИЧИНА СМЕРТІ, ТАК, ПОВ`ЯЗАНІ З ПРОХОДЖЕННЯМ ВІЙСЬКОВОЇ СЛУЖБИ». Позивач вважає таке Рішення протиправним, а викладені у ньому висновки помилковими, з огляду на те, що єдиною встановленою належними та допустимими доказами та рішенням суду причиною загибелі старшого сержанта ОСОБА_2 під час виконання бойового завдання є попадання автомобіля, де він був пасажиром, під артилерійський обстріл противника. Причинного зв`язку між загибеллю ОСОБА_2 та перебуванням його у стані сп`яніння легкого ступеня – немає. З урахуванням викладеного, єдиним правильним способом захисту прав позивача є зобов`язати відповідача прийняти рішення про те, що поранення ОСОБА_2 пов`язане з захистом Батьківщини.
Відповідач проти позову заперечив з підстав, викладених у відзиві. Законодавчо закріплено, що встановлення причинного зв`язку захворювань, поранень, травм чи інших ушкоджень здоров`я військовослужбовця, а також визначення причинного зв`язку між вказаними обставинами та настанням смерті, належить до виключної компетенції військово-лікарської комісії (далі – ВЛК) та є одним з її основних завдань. Члени ВЛК діють на принципах верховенства права, законності, поваги та дотримання прав людини і громадянина, доброчесності, колегіальності, рівноправності членів комісії, вільного обговорення і вирішення питань, об`єктивності, неупередженості та обґрунтованості прийнятих рішень, висновків і пропозицій. Позивач посилається на документи, які не можуть братися до уваги і не є належними та допустимими доказами, адже встановлення причинно-наслідкового зв`язку смерті покладено на штатні ВЛК, які наділені відповідними повноваженнями та правом виносити рішення. Тому рішення, оформлене протоколом засідання штатної ВЛК є обґрунтованим, а підстав його скасування немає. Позивач не довів протиправності дій відповідача, а його доводи є безпідставними. Правом звернутися до ЦВЛК ЗС України, як до вищого органу військово-лікарської експертизи в системі Міністерства оборони України, для оскарження рішення 16 Регіональної ВЛК, позивач не скористався. За таких обставин, просив у задоволенні позову відмовити.
Представник позивача подав відповідь на відзив, у якому повторно вказав на неналежний висновок відповідача за результатами виконання рішення Львівського окружного адміністративного суду від 29.01.2025 у справі №380/23617/24. Наголосив, що згідно з висновками Верховного Суду сам факт знаходження військовослужбовця у стані алкогольного/наркотичного сп`яніння на час настання смерті не є підставою для відмови у призначенні та виплаті одноразової грошової допомоги його членам сім`ї. Також звернув увагу на альтернативну можливість позивача оскаржувати постанову ВЛК регіону в адміністративному порядку до ЦВЛК або в судовому порядку. Крім того вважає, що повноваження державних органів не є дискреційними, коли є лише один правомірний та обґрунтований варіант поведінки суб`єкта владних повноважень.
Розгляд справи по суті за правилами спрощеного позовного провадження починається з відкриття першого судового засідання. Якщо судове засідання не проводиться, розгляд справи по суті розпочинається через тридцять днів, а у випадках, визначених статтею 263 цього Кодексу, через п`ятнадцять днів з дня відкриття провадження у справі (частина 2 статті 262 КАС України).
Суд на підставі позовної заяви, відзиву, відповіді на відзив, а також письмових доказів,-
в с т а н о в и в :
ОСОБА_1 уклала шлюб з ОСОБА_2 01.07.1997, відповідно до Свідоцтва про укладення шлюбу НОМЕР_1 ; актовий запис за №97 /арк.спр.21/.
Згідно з Витягом із наказу командира військової частини (по стройовій частині) №264 від 19.09.2023 старший сержант ОСОБА_2 командир 1 стрілецького відділення 2 стрілецької взводу 1 стрілецької роти військової частини НОМЕР_2 призначений на посаду сержантом із матеріального забезпечення 1 стрілецької роти військової частини НОМЕР_2 /арк.спр.32/.
Відповідно до бойових розпоряджень командира військової частини НОМЕР_3 від 13.10.2022 №542 АДРЕСА_1 , бойового наказу командира військової частини НОМЕР_3 від 01.08.2023 №Ю/ТрО та бойового наказу командира військової частини НОМЕР_2 від 24.10.2022 №24, бойових розпоряджень командира військової частини НОМЕР_2 від 30.03.2023 №15БР, від 14.05.2023 №27БР, від 01.08.2023 №48БР військова частина НОМЕР_2 залучалась до ведення воєнних (бойових) дій з відсічі та стримування збройної агресії російської федерації на сході України. 1 стрілецька рота військової частини НОМЕР_2 виконувала бойове завдання в районі ведення воєнних (бойових) дій та займала визначений район оборони на лінії бойового зіткнення з противником в районі населеного пункту Кислівка Куп`янського району Харківської області /арк.спр.27/.
Згідно з довідкою командира військової частини НОМЕР_2 №470 від 17.10.2023 старший сержант ОСОБА_2 дійсно в період з 03.05.2022 по 18.07.2022, з 25.07.2022 по 27.07.2022, з 08.08.2022 по 17.12.2022, з 29.04.2023 по 15.10.2023 брав участь у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, перебуваючи в н.п. Привілля, Майдан, Іванівка Донецької області та АДРЕСА_2 /арк.спр.41/.
Згідно з довідкою командира військової частини НОМЕР_2 №51 від 16.02.2024 старший сержант ОСОБА_2 дійсно в період з 03.05.2022 по 18.07.2022, з 25.07.2022 по 27.07.2022, з 08.08.2022 по 17.12.2022, з 29.04.2023 по 15.10.2023 брав участь у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, перебуваючи в н.п. Привілля, Майдан, Іванівка Донецької області та н.п. Ізюм, Курилівка, АДРЕСА_3 /арк.спр.41-42/.
ІНФОРМАЦІЯ_2 №99 від 16.10.2023 повідомив позивачу, що старший сержант ОСОБА_2 загинув ІНФОРМАЦІЯ_3 в районні ведення воєнних (бойових) дій у населеному пункті Петропавлівка Куп`янського району Харківської області /арк.спр.48/.
У лікарському свідоцтві про смерть від 18.10.2023 зазначено, що смерть настала внаслідок: черепно-мозкової травми при дорожньо-транспортній події /арк.спр.39-40/.
Відповідно до Свідоцтва про смерть серія НОМЕР_4 від 24.10.2023 ОСОБА_2 помер ІНФОРМАЦІЯ_3 /арк.спр.47/.
Згідно з журналом бойових дій військової частини НОМЕР_2 по ЖОЖ №11/т том №8 та рапортом командира військової частини НОМЕР_5 15.10.2023 близько 20:10 військовослужбовці 1 стрілецької роти виїхали з бойових позицій з н.п. Кислівка до н.п. Курилівка з метою поповнення боєкомплекту, запасів їжі, питної води та доставлення їх на позиції. Рухаючись на автомобілі Nissan Navara, в/н НОМЕР_6 в бік н.п. Степова Новоселівка, Петропавлівка, автомобіль з військовослужбовцями потрапив під артилерійський обстріл противника, який вівся з пн.сх. напрямку, виїжджаючи з зони ураження автомобіль зіткнувся зі знищеною військовою технікою, яка перебувала на смузі руху. Внаслідок чого сержант із матеріального забезпечення 1 стрілецької роти військової частини НОМЕР_2 старший сержант ОСОБА_2 загинув на місці /арк.спр.33-34/.
Відповідно до відомостей, викладених у складеному КЗ ОЗ “Харківське обласне бюро судово-медичної експертизи” лікарському свідоцтві про смерть №10-12/2655-ДМ/23 від 18.10.2023 року причина смерті ОСОБА_2 : «а) Набряк головного мозку»; «б) Черепно-мозкова травма»; «в) Дорожньо-транспортна подія» /арк.спр.39-40/.
Згідно з висновком експерта №10-12/2655-Дм/23 при судово-медичній експертизі трупа ОСОБА_2 встановлено відповідні ушкодження голови, тулуба та кінцівок. Всі ушкодження у ОСОБА_2 виникли прижиттєво, незадовго до настання смерті, одночасно або у швидкій послідовності, про що свідчать характер ушкоджень, колір синців та ступень загоєння саден. Комплекс ушкоджень, встановлених у ОСОБА_2 при судово-медичній експертизі мають ознаки тяжких тілесних ушкоджень за критерієм небезпеки для життя (п.п.2.1., 2.1.1.а, 2.1.2, 2.1.3.б “Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень”, затверджених Наказом № 6 МОЗ України від 17.01.1995 року) та мають прямий причинно-наслідковий зв`язок із настанням смерті потерпілого. Безпосередньою причиною смерті ОСОБА_2 стала закрита черепно-мозкова травма у вигляді ушкоджень обличчя, переломів кісток лицьового черепу, внутрішньочерепних крововиливів і набряку головного мозку.
Також, на підставі результатів судово-медичної експертизи крові та сечі від трупа ОСОБА_2 виявлений етиловий спирт в кількості: в крові – 1,19%0, в сечі – 1,34%0, що свідчить про те, що потерпілий в момент смерті перебував у алкогольному сп`янінні легкого ступеня та до настання смерті відношення немає /арк.спр.36-39/.
Відповідно до Акту службового розслідування від 13.02.2024 неправомірних дій старшого сержанта ОСОБА_2 та порушення ним вимог нормативно-правових актів, які призвели до його загибелі та травмування старших солдатів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , солдата ОСОБА_5 15.10.2023 немає. Щодо неправовірних дій старшого сержанта ОСОБА_2 , які виразилися у виконанні поставленого бойового завдання 15.10.2023 в стані алкогольного сп`яніння, при формуванні висновку враховано: «Згідно з висновком експерта №10-12/2655-Дм/23 за результатами проведення судово-медичної експертизи трупа ОСОБА_2 безпосередньо причиною смерті ОСОБА_2 стала закрита черепно-мозкова травма, у вигляді ушкодження обличчя, переломів кісток лицьового черепу внутрішньочерепних крововиливів і набряку головного мозку. Експерт у п. 4 підсумків експертизи надав оцінку факту перебування ОСОБА_2 в стані алкогольного сп`яніння легкого ступеня та дійшов висновку, що перебування ОСОБА_6 у стані алкогольного сп`яніння легкого ступеня до настання смерті відношення немає». «- ОСОБА_6 ніяких дій в момент події не вчиняв, а сидів на передньому правому пасажирському сидінні коли автомобіль на якому виконували бойове завдання військовослужбовці під час переміщення потрапили під артилерійський обстріл противника, виїжджаючи з зони бойового ураження, минаючи розбиту техніку, яка перегороджувала смугу руху, автомобіль зачепився переднім каркасом між дахом та стійкою, що розділяє переднє скло та праві двері автомобіля (саме біля ОСОБА_2 ) за виступаючий шматок стійкий розбитої техніки, в результаті нерухомого зачепу автомобіль завернуло і відбулося зіткнення автомобіля правою передньою стороною де сидів ОСОБА_2 з лівою стороною розбитої техніки» /арк.спр.22-31/.
У витязі з Наказу військової частини НОМЕР_2 (по стройовій частині) від 16.02.2024 №47 зазначено, що загибель ОСОБА_2 «Так, пов`язана з захистом Батьківщини» /арк.спр.43/.
Другим слідчим відділом (з дислокацією у місті Харкові) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Полтаві, проводилося досудове розслідування у кримінальному провадженні №62023170020002338 від 16.10.2024 за ознаками складу кримінального правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 415 КК України та 05.09.2024 прийнято рішення про закриття кримінального провадження на підставі пункту 2 частини 1 статті 284 КПК України, у зв`язку з відсутністю в діянні військовослужбовця ВЧ НОМЕР_2 старшого солдата ОСОБА_4 складу кримінального правопорушення.
У вказаній постанові встановлено, що відповідно до статті 14 Закону України “Про дорожній рух”, учасниками дорожнього руху є особи, які використовують автомобільні дороги, вулиці, залізничні переїзди або інші місця, призначені для пересування людей та перевезення вантажів за допомогою транспортних засобів. Учасники дорожньо-транспортного руху мають право на безпечні умови дорожнього руху, на відшкодування збитків, завданих внаслідок невідповідності стану автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів вимогам безпеки руху тощо. Виходячи з вищенаведеного, норми законодавства, що регламентують безпеку дорожнього руху фактично не можуть застосовані до умов пересування транспортного засобу в умовах бойових дій під час артилерійського обстрілу. Транспортний засіб, у окресленому випадку, фактично набуває статусу не учасника дорожнього руху, а засобу виконання бойового завдання та збереження життів військовослужбовців. Зіткнення автомобіля марки “Nissan” модель “Navara”, що призвело до загибелі ОСОБА_2 не можна розцінювати як порушення правил водіння бойової машини, оскільки рух цього транспортного засобу був маневруванням від артилерійського обстрілу противника та призвів до бойової втрати військовослужбовця /арк.спр.44-46/.
Відповідно до Витягу з протоколу засідання штатної 16 Регіональної військово-лікарської комісії №3058 від 25.09.2024 встановлено, що травма старшого сержанта ОСОБА_2 , “Набряк головного мозку. Черепно-мозкова травма. Дорожньо-транспортна подія”, підтверджена висновком експерта №10-12/2655-Дм/23 від 12.02.2024 Харківського обласного бюро судово-медичної експертизи, яка згідно з актом службового розслідування №921 від 13.02.2024 в/ч НОМЕР_2 , постанови про закриття кримінального провадження від 05.09.2024 Другого слідчого відділу (з дислокацією у м. Харків) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Полтава, лікарського свідоцтва про смерть №10-12/2655-Дм/23 від 18.10.2023 Харківського обласного бюро судово-медичної експертизи та свідоцтва про смерть серії НОМЕР_7 від 24.10.2023, виданого відділом державної РАЦС у місті Самборі Самбірського району Львівської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, військово-облікових документів, настала під час виконання обов`язків військової служби в стані алкогольного сп`яніння та послужила причиною смерті ІНФОРМАЦІЯ_4 , - травма, одержана в результаті нещасного випадку (01.1- Дорожньо-транспортна пригода на дорогах (шлях) загального користування, яка призвела до смерті, та причин смерті, Так пов`язані з проходженням військової служби» /арк.спр.49/.
Позивач не погодилась з таким рішенням та звернулася до Львівського окружного адміністративного суду з позовом про визнання його протиправним та скасування.
Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 29.01.2025 у справі №380/23617/24 адміністративний позов задоволено повністю. Визнано протиправним та скасовано рішення 16 Регіональної ВЛК Міністерства оборони України по встановленню причинного зв`язку захворювань, поранень, контузій, травм, каліцтва щодо старшого сержанта ОСОБА_2 , оформлене протоколом засідання штатної 16 Регіональної військово-лікарської комісії Міністерства оборони України №3058 від 25.09.2024. Зобов`язано 16 Регіональну ВЛК Міністерства оборони України переглянути рішення по встановленню причинного зв`язку захворювань, поранень, контузій, травм, каліцтва щодо старшого сержанта ОСОБА_2 , оформлене протоколом засідання штатної НОМЕР_8 Регіональної ВЛК Міністерства оборони України №3058 від 25.09.2024 /арк.спр.15-20/.
На виконання цього рішення штатною 16 Регіональною військово-лікарською комісією Міністерства оборони України 23.05.2025 прийнято рішення по встановленню причинного зв`язку захворювань, поранень, контузій, травм, каліцтва щодо старшого сержанта ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_9 ), ІНФОРМАЦІЯ_1 , оформлене протоколом засідання №2025-0523-1107-1278-3 від 23.05.2025 (далі – Рішення/Протокол).
Згідно з Рішенням «ТРАВМА, ОДЕРЖАНА В РЕЗУЛЬТАТІ НЕЩАСНОГО ВИПАДКУ (0.1 – ДОРОЖНЬО-ТРАНСПОРТНА ПРИГОДА НА ДОРОГАХ (ШЛЯХАХ) ЗАГАЛЬНОГО КОРИСТУВАННЯ) “ПАСАЖИР ПЕРЕБУВАВ В СТАНІ АЛКОГОЛЬНОГО СП`ЯНІННЯ (етиловий спирт в крові— 1,19 ‰, в сечі— 1,34 ‰)”, ЯКА ПРИЗВЕЛА ДО СМЕРТІ ТА ПРИЧИНА СМЕРТІ, ТАК, ПОВ`ЯЗАНІ З ПРОХОДЖЕННЯМ ВІЙСЬКОВОЇ СЛУЖБИ» /арк.спр.13-14/.
Вважаючи рішення відповідача необґрунтованим та протиправним, позивач звернулася за захистом своїх прав до суду.
Вирішуючи спір суд застосовує такі норми права.
Завданням адміністративного судочинства України відповідно до частини 1 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України (далі – КАС України) є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Згідно з частиною 2 статті 73 КАС України предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.
Спірним питанням у цій справі є обґрунтованість встановлення відповідачем причинно-наслідкового зв`язку між загибеллю ОСОБА_2 та перебуванням його у стані сп`яніння.
Частиною 2 статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Статтею 17 Конституції України визначено, що захист суверенітету і територіальної цілісності України, забезпечення її економічної та інформаційної безпеки є найважливішими функціями держави, справою всього Українського народу (частина 1). Оборона України, захист її суверенітету, територіальної цілісності і недоторканності покладаються на Збройні Сили України (частина 2).
Нормами статті 65 Конституції України встановлено, що захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, шанування її державних символів визнано обов`язком громадянина України. Громадяни відбувають військову службу відповідно до закону.
Відповідно до статті 70 Закону України «Основи законодавства України про охорону здоров`я» від 19.11.1992 №2801-XII, військово-лікарська експертиза визначає придатність до військової служби призовників, військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, встановлює причинний зв`язок захворювань, поранень і травм з військовою службою та визначає необхідність і умови застосування медико-соціальної реабілітації та допомоги військовослужбовцям. Військово-лікарська експертиза здійснюється військово-лікарськими комісіями, які створюються при територіальних центрах комплектування та соціальної підтримки, а також при закладах охорони здоров`я Міністерства оборони України, Міністерства внутрішніх справ України, Служби безпеки України, за потреби - інших органів або військових формувань сектору безпеки і оборони, визначених частиною 2 статті 12 Закону України “Про національну безпеку України”. Військово-лікарські комісії також можуть створюватися при державних та комунальних закладах охорони здоров`я.
Правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України визначено Законом України «Про військовий обов`язок і військову службу» №2232-XII від 25.03.1992.
Відповідно до частини 10 статті 2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» та з метою якісного проведення призову громадян на строкову військову службу за станом здоров`я, прийняття громадян на військову службу за контрактом, проведення медичного огляду військовослужбовців, військовозобов`язаних, резервістів для визначення ступеня придатності до військової служби та визначення ступеня придатності льотного складу до льотної роботи наказом Міністра оборони України від 14.08.2008 №402 затверджено Положення про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України, яке зареєстровано в Міністерстві юстиції України 17.11.2008 №1109/15800 (далі – Положення №402).
Положення №402 поширюється на військовослужбовців Збройних Сил України, Державної спеціальної служби транспорту, членів їх сімей, призовників, військовозобов`язаних та резервістів.
Відповідно до пункту 1.2 Розділу І Положення №402 військово-лікарська експертиза – це, зокрема, встановлення причинного зв`язку захворювань, травм (поранень, контузій, каліцтв) військовослужбовців, військовозобов`язаних, резервістів, осіб, звільнених з військової служби, а також причинного зв`язку захворювань, травм (поранень, контузій, каліцтв), які призвели до смерті військовослужбовців, осіб, звільнених з військової служби.
Згідно з пунктом 1.3 Розділу І Положення №402 основними завданнями військово-лікарської експертизи, у тому числі, є визначення причинного зв`язку захворювань, травм (поранень, контузій, каліцтва) у військовослужбовців, військовозобов`язаних, резервістів, які призвані на збори, у осіб, звільнених із військової служби, а також причинного зв`язку захворювань, поранень, які заподіяли військовослужбовцям смерть.
Пунктом 2.1 Розділу І Положення №402 передбачено, що для проведення військово лікарської експертизи створюються військово-лікарські комісії (далі – ВЛК), штатні та позаштатні (постійно і тимчасово діючі).
Штатні та позаштатні (постійно і тимчасово діючі) ВЛК (лікарсько-льотні комісії (далі - ЛЛК)) приймають постанови. Постанови ВЛК (ЛЛК) оформлюються свідоцтвом про хворобу, довідкою військово-лікарської комісії, протоколом засідання штатної військово-лікарської комісії.
ВЛК приймають постанови у тому числі на виїзних засіданнях та, в окремих випадках (лікування за кордоном) - дистанційно.
Постанови штатних та позаштатних ВЛК обов`язкові до виконання.
Постанови ВЛК можуть бути відмінені або скасовані штатними ВЛК.
Постанова ВЛК скасовується у випадках, коли попередня постанова ВЛК на дату її прийняття не відповідала законодавству та/або була прийнята на підставі недійсних документів.
Постанова ВЛК відміняється у випадках, коли необхідно привести зміст попередньої постанови ВЛК (яка була прийнята правильно) у відповідність до чинного законодавства.
Члени ВЛК діють на принципах верховенства права, законності, поваги та дотримання прав людини і громадянина, доброчесності, колегіальності, рівноправності членів комісії, вільного обговорення і вирішення питань, об`єктивності, неупередженості та обґрунтованості прийнятих рішень, висновків і пропозицій.
Пунктом 2.2 Розділу І Положення №402 встановлено, що штатні ВЛК є військово-медичними установами. Вони мають гербову печатку, кутовий штамп та утримуються за окремим штатом. До штатних ВЛК належать:
Центральна військово-лікарська комісія (далі - ЦВЛК);
ВЛК регіону.
Штатні ВЛК комплектуються лікарями із клінічною підготовкою за однією з лікарських спеціальностей (терапія, хірургія, неврологія, психіатрія, оториноларингологія, офтальмологія, організація охорони здоров`я тощо), з досвідом роботи у військових частинах та закладах охорони здоров`я (установах).
У підпункті 2.3.1 пункту 2.3 Розділу І Положення №402 встановлено, що ЦВЛК є органом військового управління, який здійснює керівництво ВЛК регіонів у Збройних Силах України та є керівним органом із військово-лікарської експертизи в Збройних Силах України.
Відповідно до підпункту 2.3.4 пункту 2.3 Розділу І Положення №402 ЦВЛК має право, зокрема, розглядати, переглядати, скасовувати, відміняти, затверджувати, не затверджувати, контролювати згідно з цим Положенням постанови будь-якої ВЛК (лікарсько-льотної комісії (далі ЛЛК)) Збройних Сил України.
Підпунктом 2.3.5. пункту 2.3 Розділу І Положення №402 встановлено, що рішення, постанови ЦВЛК можуть бути оскаржені в судовому порядку.
Підпунктом 2.4.4 пункту 2.4 Розділу І Положення №402 визначено, що на ВЛК регіону серед іншого покладається, організація військово-лікарської експертизи, керівництво підпорядкованими ВЛК, контроль за їхньою роботою та надання їм методичної і практичної допомоги в зоні відповідальності.
Водночас відповідно до підпункту 2.4.5 пункту 2.4 Розділу І Положення №402, ВЛК регіону, зокрема має право, приймати постанови, а за необхідності переглядати свої постанови про причинний зв`язок захворювань, травм (поранень, контузій, каліцтв) та смерті у осіб, звільнених з військової служби, з військовою службою (крім постанов ЦВЛК).
Постанова ВЛК регіонів може бути оскаржена у ЦВЛК або у судовому порядку (підпункт 2.4.10 пункту 2.4 Розділу І Положення №402).
Отже, 16 РВЛК як ВЛК регіону є окремою медичною установою в системі Міністерства оборони України, наділеною певним обсягом повноважень, визначених Положенням.

Відповідно до пункту 20.1 Розділу ІІ Положення №402 постанови ВЛК приймаються колегіально, більшістю голосів. У прийнятті постанови голова та члени ВЛК незалежні і у своїй роботі керуються цим Положенням. У разі незгоди голови або членів комісії з думкою інших членів їх окрема думка заноситься до протоколу засідання ВЛК. Члени ВЛК зобов`язані дотримуватися вимог Положення.
Голова або члени ВЛК відповідають за прийняте рішення та видачу документів про встановлення причинного зв`язку захворювань, поранень (контузій, травм або каліцтв).
За правилами передбаченими пунктом 21.5 Розділу ІІ Положення №402 постанови ВЛК про причинний зв`язок захворювань, поранень, контузій, травм, каліцтв приймаються в таких формулюваннях:
а) «Поранення (контузія, травма, каліцтво), ТАК, пов`язане із захистом Батьківщини» - якщо поранення (травма, контузія, каліцтво) одержане під час захисту незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України, безпосередньої участі в антитерористичній операції (операції об`єднаних сил), забезпеченні її проведення, перебуваючи безпосередньо в районах антитерористичної операції у період її проведення, під час безпосередньої участі у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях, перебуваючи безпосередньо в районах та у період здійснення зазначених заходів, безпосередньої участі у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією проти України».
б) «Поранення (контузія, травма, каліцтво), ТАК, пов`язане із захистом Батьківщини в період громадянської та Другої світової воєн» - якщо поранення (травма, контузія, каліцтво) одержане під час захисту Батьківщини або виконання обов`язків військової служби у складі діючої армії і флоту у роки громадянської війни, Другої світової війни, участі у бойових діях з розмінування боєприпасів часів Другої світової війни.
Постанови ВЛК у формулюваннях, визначених підпунктами «a» та «б» не приймаються, якщо поранення (контузія, травма, каліцтво), у тому числі, що призвело до смерті військовослужбовця, є наслідком:
вчинення ним кримінального або адміністративного правопорушення;
вчинення ним дій у стані алкогольного, наркотичного, токсичного сп`яніння;
навмисного спричинення собі тілесного ушкодження чи іншої шкоди своєму здоров`ю або самогубства (крім випадку доведення особи до самогубства, встановленого судом).
в) "Поранення (контузія, травма, каліцтво), ТАК, пов`язане з виконанням обов`язків військової служби" - якщо поранення (травма, контузія, каліцтво) одержане, у разі фактичного виконання службових обов`язків під час проходження військової служби, крім поранень (контузій, травм, каліцтв), одержаних за обставин фактичного виконання службових обов`язків, передбачених у підпункті «а» цього пункту.
При ураженнях, зумовлених дією ДІВ, КРП, джерел ЕМП, ЛВ, мікроорганізмів I-II груп патогенності, особливо небезпечними інфекційними хворобами, а також токсичних речовин, які виникають у зв`язку з виконанням обов`язків військової служби, приймається постанова - "Травма (зазначити фактор), ТАК, пов`язана з виконанням обов`язків військової служби".
Військовослужбовці вважаються такими, що виконують обов`язки військової служби, у випадках, передбачених частиною четвертою статті 24 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу".
Постанова ВЛК у формулюванні «Поранення (контузія, травма, каліцтво), ТАК, пов`язане з виконанням обов`язків військової служби» не приймається, якщо поранення (контузія, травма, каліцтво), у тому числі, що призвело до смерті військовослужбовця, є наслідком:
вчинення ним кримінального або адміністративного правопорушення;
вчинення ним дій у стані алкогольного, наркотичного, токсичного сп`яніння;
навмисного спричинення собі тілесного ушкодження чи іншої шкоди своєму здоров`ю або самогубства (крім випадку доведення особи до самогубства, встановленого судом).
г) «Поранення (травма, контузія, каліцтво), одержане в результаті нещасного випадку (вказується вид події, що призвела до нещасного випадку, гострого професійного захворювання (отруєння), аварії), ТАК, пов`язане з проходженням військової служби» - якщо воно одержане військовослужбовцем у результаті нещасного випадку за обставин, не пов`язаних з виконанням обов`язків, або одержане внаслідок вчинення ним правопорушення.
У такому самому формулюванні приймаються постанови щодо поранень (травм, контузій, каліцтв), одержаних за обставин, передбачених пунктом 11 Розділу II Інструкції про розслідування та облік нещасних випадків з військовослужбовцями, професійних захворювань і аварій у Збройних Силах України, затвердженої наказом Міністерства оборони України від 27.10.2021 №332, зареєстрованої у Міністерстві юстиції України 24.12.2021 за №1667/37289 (далі – Інструкція №332).
Вид події що призвела до нещасного випадку, гострого професійного захворювання (отруєння), аварії вказується у постанові ВЛК згідно з додатком 3 до Інструкції №332.
Згідно з вказаним пунктом 11 Інструкції №332 обставини, за яких нещасні випадки не визнаються такими, що пов`язані з виконанням обов`язків військової служби
перебування потерпілого військовослужбовця за місцем постійного проживання, крім перебування військовослужбовців строкової служби та курсантів військових навчальних закладів за місцем проживання у гуртожитках військових частин казарменого типу;
перебування потерпілого військовослужбовця у відпустці або у звільненні з розташування військової частини, окрім випадків травмування військовослужбовця у цей час при вчиненні ним дій з урятування людського життя чи державної власності, підтримання військової дисципліни та охорони правопорядку;
погіршення стану здоров`я внаслідок отруєння алкоголем, наркотичними засобами, токсичними чи отруйними речовинами, а також їх дії (асфіксія, інсульт, інфаркт, зупинка серця тощо), що підтверджено відповідним медичним висновком, за умов, що отруєння не пов`язано із впливом цих речовин на потерпілого військовослужбовця внаслідок їх застосування у технологічному процесі або незадовільного зберігання чи транспортування, а потерпілий до настання нещасного випадку був відсторонений від виконання обов`язків командиром (начальником);
алкогольне, токсичне чи наркотичне сп`яніння, не зумовлене технологічним процесом, що стало основною причиною нещасного випадку за відсутності технічних та організаційних причин його настання, що підтверджено відповідним медичним висновком та матеріалами розслідування нещасного випадку;
використання в особистих цілях без відома командування транспортних засобів, озброєння, устаткування, інструментів та матеріалів, які належать військовій частині або використовуються нею;
навмисне вчинення кримінального правопорушення, що встановлено обвинувальним вироком суду або постановою (ухвалою) про закриття кримінального провадження;
навмисне заподіяння військовослужбовцем шкоди своєму здоров`ю;
самовільне залишення військовослужбовцем місця служби;
природна смерть внаслідок вроджених вад здоров`я, смерть від загального захворювання, самогубство, що підтверджено висновками судово-медичної експертизи та (або) відповідною постановою про закриття кримінального провадження.
Відповідно до пункту 10 Інструкції №332 обставинами, за яких нещасний випадок визнається пов`язаним з виконанням обов`язків військової служби і за яких складається акт за формою НВ-3, є:
виконання потерпілим військовослужбовцем службових обов`язків згідно з розпорядком дня військової частини, у тому числі у відрядженні;
виконання потерпілим військовослужбовцем державних обов`язків, в тому числі у випадках, якщо ці обов`язки не були пов`язані з військовою службою;
перебування потерпілого військовослужбовця строкової служби або курсанта військового навчального закладу на території військової частини у час, визначений розпорядком дня для загартування і фізичного розвитку, додержання правил особистої гігієни, банно-прального обслуговування, відпочинку та інших заходів повсякденної діяльності;
перебування потерпілого військовослужбовця у складі добового наряду;
виконання завдань відповідно до розпоряджень та наказів командира військової частини в позаслужбовий час, у вихідні, святкові та неробочі дні на території військової частини та поза її межами;
прямування на службу або зі служби, під час службових поїздок, повернення до місця служби пішки, на транспортному засобі військової частини, на транспортному засобі загального користування або на власному транспортному засобі;
виконання дій, що не входять до кола службових обов`язків потерпілого військовослужбовця, а саме: із запобігання виникнення аварій або урятування людського життя чи державної власності, підтримання військової дисципліни та охорони правопорядку;
участь у спортивних змаганнях та інших масових заходах і акціях, які проводяться військовою частиною самостійно або за рішенням вищого командування;
прямування потерпілого військовослужбовця до місця відрядження і у зворотному напрямку на транспортному засобі будь-якого виду та форми власності;
заподіяння тілесних ушкоджень іншою особою або вбивство потерпілого військовослужбовця під час виконання ним обов`язків військової служби або дій, зазначених в абзаці 8 цього пункту, незалежно від початку досудового розслідування, крім випадків з`ясування потерпілим та іншою особою особистих стосунків позаслужбового характеру, що підтверджено висновком компетентних органів;
отримання потерпілим військовослужбовцем травми або інших ушкоджень внаслідок погіршення стану його здоров`я, яке сталося під впливом небезпечного фактору чи середовища у процесі виконання ним обов`язків військової служби, що підтверджено медичним висновком;
раптове погіршення стану здоров`я потерпілого військовослужбовця або його смерть під час виконання обов`язків військової служби внаслідок впливу небезпечних чи шкідливих факторів та (або) важкості чи напруженості роботи, яка виконувалась, що підтверджено медичним висновком, якщо робота, що виконувалась, була протипоказана за медичним висновком про стан його здоров`я та якщо потерпілий не проходив відповідного медичного огляду;
смерть військовослужбовця внаслідок захворювання або травми, отриманих ним раніше під час виконання обов`язків військової служби, що підтверджено медичним висновком;
оголошення судовим рішенням військовослужбовця померлим.
Відповідно до статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
З доказів у справі суд встановив, що відповідачем 23.05.2025 прийнято рішення по встановленню причинного зв`язку захворювань, поранень, контузій, травм, каліцтва щодо старшого сержанта ОСОБА_2 , згідно з яким «ТРАВМА, ОДЕРЖАНА В РЕЗУЛЬТАТІ НЕЩАСНОГО ВИПАДКУ (0.1 – ДОРОЖНЬО-ТРАНСПОРТНА ПРИГОДА НА ДОРОГАХ (ШЛЯХАХ) ЗАГАЛЬНОГО КОРИСТУВАННЯ) “ПАСАЖИР ПЕРЕБУВАВ В СТАНІ АЛКОГОЛЬНОГО СП`ЯНІННЯ (етиловий спирт в крові – 1,19 ‰, в сечі – 1,34 ‰)”, ЯКА ПРИЗВЕЛА ДО СМЕРТІ ТА ПРИЧИНА СМЕРТІ, ТАК, ПОВ`ЯЗАНІ З ПРОХОДЖЕННЯМ ВІЙСЬКОВОЇ СЛУЖБИ» /арк.спр.13-14/.
Суд зауважує, що пунктом 21.5 Розділу ІІ Положення №402 передбачено, що постанова ВЛК про причинний зв`язок травми (поранення, контузії, каліцтва) та її наслідків приймається відповідно до висновку, зазначеного в довідці про обставини травми (поранення, контузії, каліцтва), або висновку, зазначеного в Акті проведення розслідування (спеціального розслідування) нещасного випадку (зникнення, смерті, аварії), за формою, наведеною у додатку 4 до Інструкції №332, Акті про нещасний випадок (зникнення, смерть), за формою, наведеною у додатку 5 до Інструкції №332, у разі проведення розслідування обставин отримання військовослужбовцем травми (поранення, контузії, каліцтва). Також, до ВЛК надається медична документація про первинне звернення за медичною допомогою військовослужбовця безпосередньо після одержання травми (поранення, контузії, каліцтва).
Оригінали або копії Довідки про обставини травми (поранення, контузії, каліцтва), Акту проведення розслідування (спеціального розслідування) нещасного випадку (зникнення, смерті, аварії), за формою, наведеною у додатку 4 до Інструкції 332, Акту про нещасний випадок (зникнення, смерть), за формою, наведеною у додатку 5 до Інструкції №332, надсилаються (передаються) військовою частиною (закладом, установою) до закладу охорони здоров`я в електронній або паперовій формі.
На військовослужбовців довідка про обставини травми (поранення, контузії, каліцтва) оформляється не менше ніж у 2 примірниках. Один із примірників довідки про обставини травми (поранення, контузії, каліцтва) подається у ВЛК з метою встановлення причинного зв`язку травми (поранення, контузії, каліцтва) з військовою службою. Примірник довідки обов`язково зберігається в особовій справі військовослужбовця.
Довідка (копія довідки) про обставини травми (поранення, контузії, каліцтва) або копія Акту про нещасний випадок (зникнення, смерть), Акту проведення розслідування (спеціального розслідування) нещасного випадку (зникнення, смерті, аварії) зберігається в матеріалах ВЛК, яка прийняла відповідну постанову про причинний зв`язок травми (поранення, контузії, каліцтва).
Отже, постанова ВЛК про причинний зв`язок травми (поранення, контузії, каліцтва) та її наслідків приймається на підставі вказаних документів.
Такі документи надано 16 Регіональній ВЛК та долучено позивачем до справи, зокрема:
- витяг з наказу Військової частини НОМЕР_2 (по стройовій частині) від 16.02.2024 №47, де зазначено, що загибель ОСОБА_2 «Так, пов`язана з захистом Батьківщини» /арк.спр.43/;
- лікарське свідоцтво про смерть від 18.10.2023, у якому вказано, що смерть настала внаслідок: черепно-мозкової травми при дорожньо-транспортній події /арк.спр.39-40/;
- акт службового розслідування від 13.02.2024, згідно з яким загибель ОСОБА_2 слід вважати такою, що настала під час виконання бойового завдання по захисту Батьківщини; неправомірних дій старшого сержанта ОСОБА_2 та порушення ним вимог нормативно-правових актів, які призвели до його загибелі та травмування інших солдатів, немає. /арк.спр.22-31/;
- висновок експерта №10-12/2655-Дм/23 при судово-медичній експертизі трупа ОСОБА_2 , згідно з яким причиною смерті стала закрита черепно-мозкова травма у вигляді ушкоджень обличчя, переломів кісток лицьового черепу, внутрішньочерепних крововиливів і набряку головного мозку; потерпілий в момент смерті перебував у алкогольному сп`янінні легкого ступеня та до настання смерті відношення немає /арк.спр.36-39/.
Суд наголошує, що жодний з цих чи інших долучених до справи документів не містить будь-якої інформації про те, що поранення отримане 15.10.2023, яке призвело до загибелі ОСОБА_2 , є наслідком вчинення ним дій у стані алкогольного сп`яніння.
Отже, не встановлено будь-яких підстав у 16 Регіональної ВЛК не приймати постанову у формулюваннях, визначених підпунктом «а» пункту 21.5 Розділу ІІ Положення №402, адже всі подані до суду докази свідчать, що немає причинно-наслідкового зв`язку між станом легкого сп`яніння військовослужбовця та його смертю.
До подібних висновків дійшов Львівський окружний адміністративний суд у рішенні від 29.01.2025 у справі №380/23617/24, за результатами звернення до суду позивача у цій справі вперше. Цим рішенням позов задоволено повністю; визнано протиправним та скасовано аналогічне за своїм змістом рішення 16 Регіональної ВЛК від 25.09.2024 №3058 та зобов`язано переглянути рішення по встановленню причинного зв`язку захворювань, поранень, контузій, травм, каліцтва щодо старшого сержанта ОСОБА_2 /арк.спр.15-20/.
Натомість відповідач, зазначивши у відзиві про те, що оскаржене у цій справі рішення приймав на виконання рішення суду від 29.01.2025 «після повторного та ретельного вивчення матеріалів справи», прийняв рішення аналогічне скасованому та не послався на жоден з документів, як на підставу стверджувати про причинний зв`язок смерті військовослужбовця з виявленим у нього під час судово-медичної експертизи рівнем алкоголю.
У цьому контексті слід наголосити, що одним з принципів роботи ВЛК, згідно з пунктом 2.1 Розділу І Положення №402, на яке посилався відповідач, є принцип обгрунтованості прийнятих рішень.
За таких обставин, суб`єкт владних повноважень застосував формальний та поверхневий підхід до повторного розгляду поданих документів, наслідком чого стало прийняття ним повторно рішення аналогічного визнаному протиправним та скасованому. На переконання суду, з врахуванням специфіки спірних правовідносин, така ситуація є неприпустимою, нівелює ефективність судового рішення та мету і завдання адміністративного судочинства. Адже саме адміністративне судочинство як спеціалізований вид судової діяльності стало тим конституційно і законодавчо закріпленим механізмом, що збільшив можливості людини для здійснення права на судовий захист від протиправних рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень рішення Конституційного Суду України від 09.09.2010 №19-рп/2010.
По-суті основним аргументом відповідача є посилання на його дискреційні повноваження, на яких також наголошено у судовому рішенні від 29.01.2025 у справі №380/23617/24.
З цього приводу слід зазначити, що поняття дискреційних повноважень наведене у Рекомендації Комітету Міністрів Ради Європи №R(80)2, яку прийняв Комітет Міністрів 11.03.1980 на 316-й нараді, відповідно до якого під дискреційними повноваженнями слід розуміти повноваження, які адміністративний орган, приймаючи рішення, може здійснювати з певною свободою розсуду, тобто, коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за вказаних обставин.
Суд погоджується з аргументами відповідача про те, що державні органи та особи, уповноважені на виконання функцій держави наділені дискреційними повноваженнями, законодавець надав їм певну свободу розсуду при прийнятті управлінського рішенняю. Адже це відповідає проголошеному у статті 6 Конституції України принципу поділу влади на законодавчу виконавчу та судову.
Водночас повноваження державних органів не є дискреційними, коли є лише один правомірний та законно обґрунтований варіант поведінки суб`єкта владних повноважень.
Тобто, у разі настання визначених законодавством умов відповідач зобов`язаний прийняти конкретне рішення, і якщо він його не приймає, його можна зобов`язати до цього в судовому порядку.
Львівський окружний адміністративний суд у рішенні від 29.01.2025 у справі №380/23617/24 зробив висновок, що «поранення отримане 15.10.2023 ОСОБА_2 , яке призвело до його загибелі не є наслідком вчинення ним дій у стані алкогольного сп`яніння», і з цих підстав визнав протиправним та скасував рішення 16 Регіональної ВЛК. Таким чином, суд оцінив висновки Регіональної ВЛК, визнав їх протиправними, звузивши в такий спосіб дискрецію та надав можливість відповідачу виправити свою помилку і прийняти законне і обґрунтоване рішення, з врахуванням правової оцінки, наданої судом у рішенні.
Однак відповідач проігнорував висновки суду та прийняв аналогічне скасованому рішення, застосувавши дискрецію, по суті зловживаючи нею.
Також, відповідач посилається на постанову Верховного Суду від 12.06.2020 у справі №810/5009/18 в частині наявності у позивача права на звернення до ЦВЛК ЗС України для перегляду постанови регіональної ВЛК, яким позивач не скористався. Однак суд не вважає такі висновки релевантними до справи, що розглядається. Адже у справі, на яку посилається відповідач, такий висновок сформовано судами в контексті сумніву позивача щодо правильності висновку ВЛК в частині придатності до військової служби. У справі, що розглядається, спірними є не висновки ВЛК в частині застосування професійних знань у медичні галузі, а висновки за результатами оцінки документів на предмет причинного зв`язку травми військовослужбовця та перебування його у стані сп`яніння. З урахуванням того, що попередній аналогічний висновок регіональної ВЛК уже визнано протиправним та скасовано судовим рішенням, яке набрало законної сили.
З врахуванням викладеного, суд вважає оскаржене рішення відповідача не обгрунтованим, а отже протиправним та таким, що слід скасувати.
Інші аргументи сторін на оцінку доказів у справі не впливають та висновків суду не змінюють.
Обираючи спосіб відновлення порушеного права суд виходить з того, що він має бути ефективним та таким, який виключає подальші протиправні рішення, дії чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень, а у випадку невиконання, або неналежного виконання рішення не виникала б необхідність повторно звертатися до суду, а здійснювалося б примусове виконання рішення.
Суд повинен відновити порушене право та зобов`язати суб`єкта владних повноважень прийняти конкретне рішення, якщо попереднє визнано неправомірним, підстави необгрунтованими, а інших підстав для прийняття такого рішення не встановлено.
Повноваження суду при вирішенні справи регламентовано статтею 245 КАС України, згідно з якою при вирішенні справи по суті суд може задовольнити позов повністю або частково чи відмовити в його задоволенні повністю або частково (частина 1).
У разі задоволення позову суд може прийняти рішення про: 2) визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень; 10) інший спосіб захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень, який не суперечить закону і забезпечує ефективний захист таких прав, свобод та інтересів (частина 2).
У випадку, визначеному пунктом 4 частини 2 цієї статті, суд може зобов`язати відповідача - суб`єкта владних повноважень прийняти рішення на користь позивача, якщо для його прийняття виконано всі умови, визначені законом, і прийняття такого рішення не передбачає права суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд.
У разі якщо ухвалення рішення на користь позивача передбачає право суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд, суд зобов`язує суб`єкта владних повноважень вирішити питання, щодо якого звернувся позивач, з урахуванням його правової оцінки, наданої судом у рішенні (частина 4).
З врахуванням встановлених у справі обставин, характеру спірних правовідносин, з метою досягнення завдань адміністративного судочинства, уникнення необхідності повторного звернення до суду з таким же спором, з позиції суду належним та ефективним способом захисту є визнати протиправним і скасувати рішення від 23.05.2025 №2025-0523-1107-1278-3 та зобов`язати відповідача прийняти рішення, згідно з яким поранення (контузія, травма, каліцтво) ОСОБА_2 пов`язане із захистом Батьківщини.
Відповідно до статті 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.
Враховуючи викладене, суд дійшов висновку про протиправність рішення відповідача, необхідність його скасування та зобов`язання прийняти нове рішення. Тому, позов слід задовольнити повністю.
Відповідно до частини 1 статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
Керуючись статтями 2, 6-10, 72-77, 90, 139, 241-246, 255, 257, 262, 293, 295 КАС України, суд
в и р і ш и в :
1. Позов задовольнити повністю.
2. Визнати протиправним та скасувати рішення 16 Регіональної військово-лікарської комісії Міністерства оборони України по встановленню причинного зв`язку захворювань, поранень, контузій, травм, каліцтва щодо старшого сержанта ОСОБА_2 , оформлене протоколом засідання №2025-0523-1107-1278-3 від 23.05.2025.
3. Зобов`язати 16 Регіональну військово-лікарську комісію Міністерства оборони України прийняти постанову по встановленню причинного зв`язку захворювань, поранень, контузій, травм, каліцтва щодо старшого сержанта ОСОБА_2 з формулюванням, передбаченим підпунктом "а" пункту 21.5 глави 21 розділу II Положення про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України, затвердженого наказом Міністра оборони України від 14.08.2008 №402, а саме: "Поранення (контузія, травма, каліцтво), ТАК, пов`язане із захистом Батьківщини".
4. Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань 16 Регіональної військово-лікарської комісії Міністерства оборони України на користь ОСОБА_1 судовий збір у сумі 968 (дев`ятсот шістдесят вісім) грн 96 коп.
Позивач: ОСОБА_1 ( АДРЕСА_4 ; РНОКПП НОМЕР_10 ).
Відповідач: 16 Регіональна військово-лікарська комісія Міністерства оборони України (79045, м. Львів, вул. Стрийська, 73А, ЄДРПОУ 08380628).
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

 Суддя	 Кравців Олег Романович