МЕТАЛУРГІЙНИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА КРИВОГО РОГУ

В И Р О К 
іменем України
Справа № 210/5162/25 
Провадження № 1-кп/210/296/26 
18 лютого 2026 року 
Металургійний районний суд міста Кривого Рогу в складі: 
Головуючої - судді ОСОБА_1 
за участі секретарів судового засідання: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
сторони та учасники кримінального провадження, які беруть участь у судовому розгляді: прокурор Криворізької спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Східного регіону ОСОБА_4 , обвинувачений ОСОБА_5 
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Кривий Ріг обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному 20 травня 2025 року в Єдиний реєстр досудових розслідувань за №12025041710000519 щодо: 
ОСОБА_5 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в с. Жовтневе, Устинівського району, Кіровоградської області, громадянина України, з середньо-спеціальною освіту, не працював, віськовослужбовець, у військовому званні «солдат», одружений, має на утриманні малолітню дитину, - ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , проживав до затримання за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого, 
обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 382 Кримінального кодексу України,
ВСТАНОВИВ:
Формулювання обвинувачення, визнане судом доведеним, із зазначенням місця, часу, способу вчинення та наслідків кримінального правопорушення, форми вини і мотивів кримінального правопорушення
ОСОБА_5 , будучи на посаді водія лінійно-кабельного відділення, взводу зв`язку 2 аеромобільного батальйону ВЧ НОМЕР_1 , усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх діянь і передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, з корисливих мотивів, всупереч інтересам служби, в порушення вимог ст. 68 Конституції України, ст. ст. 9, 11, 16, 28, 29, 30, 31, 35-38, 127-128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, затвердженого Законом України від 24.03.1999 №548-XIV, ст. ст. 3, 4, 6 Дисциплінарною статуту Збройних Сил України, затвердженого Законом України від 24.03.1999 №551-XIV та Військової присяги.
Згідно ч. 1 статті 129-1 Конституції України, Суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.
Відповідно до ч. ч. 2, 4 ст. 13 ЗУ «Про судоустрій і статус суддів», Судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України. Обов`язковість урахування (преюдиційність) судових рішень для інших судів визначається законом. Невиконання судових рішень має наслідком юридичну відповідальність, установлену законом. 
Встановлено, що ОСОБА_5 постановою Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 17 липня 2024 року по справі №216/4834/24, яка вступила в законну силу 30 липня 2024 року, визнаний винним у вчинені адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 17 000 (сімнадцять тисяч двісті) грн. 00 коп. з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк 1 (один) рік. 
В подальшому, ОСОБА_5 , будучи позбавленим права керувати транспортним засобом, умисно, з метою невиконання постанови суду щодо позбавлення права керування транспортним засобом, маючи реальну можливість її виконати, діючи умисно, без посвідчення водія достовірно знаючи про наявність вказаної постанови суду, будучи ознайомленим з нею, з метою невиконання постанови суду, що набрала законної сили, щодо позбавлення права керування транспортним засобом, маючи реальну можливість їх виконати, підриваючи авторитет органів правосуддя України, в порушення ч.2 ст. 13 Закону України « Про судоустрій та статус суддів », відповідно до якого судові рішення, що набрали законної сили, є обов?язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України, умисно не виконав постанову суду, що набрала законної сили, за наступних обставин.
Так, у невстановлений час, але не пізніше 29.11.2024 року ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , будучи позбавленим права керувати транспортним засобом, умисно, з метою невиконання постанов суду щодо позбавлення права керування транспортним засобом, маючи реальну можливість їх виконати, діючи із прямим умислом, тобто усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно-небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, перебуваючи у невстановленому досудовим розслідуванням місці сів за кермо транспортного засобу "Chevrolet Aveo", номерний знак НОМЕР_2 . 
У подальшому, ОСОБА_5 реалізуючи свій злочинний умисел, використовуючи вказаний транспортний засіб в особистих цілях, здійснював керування останнім.
Так, 29.11.2024 року о 22:56 год., поблизу вул. Діккенса, буд.44, Центрально-Міського району, м. Кривого Рогу ОСОБА_5 здійснював керування транспортним засобом "Chevrolet Aveo", номерний знак НОМЕР_2 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння, окрім цього, будучи позбавленим права керування транспортними засобами. У зв`язку з чим відносно ОСОБА_5 складено протокол про адміністративне правопорушення за ч. 2 ст. 130 та ч. 5 ст. 126 КУпАП. 
В подальшому, постановою Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 16 січня 2025 року по справі №216/8586/24, яка вступила в законну силу 28 січня 2020 року, ОСОБА_5 визнано винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 126, ч. 2 ст. 130 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді арешту строком (10) десять діб з позбавленням права керувати транспортним засобами на строк 3 (три) роки та без оплатного вилучення транспортного засобу.
Окрім цього, у невстановлений час, але не пізніше 06.01.2025 року ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , будучи позбавленим права керувати транспортним засобом, умисно, з метою невиконання постанов суду щодо позбавлення права керування транспортним засобом, маючи реальну можливість їх виконати, діючи із прямим умислом, тобто усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно-небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, перебуваючи у невстановленому досудовим розслідуванням місці сів за кермо транспортного засобу "Skoda Octavia", номерний знак НОМЕР_3 . 
У подальшому, ОСОБА_5 реалізуючи свій злочинний умисел, використовуючи вказаний транспортний засіб в особистих цілях, здійснював керування останнім.
Так, 06.01.2025 року о 21:35 год., поблизу вул. Шаянська буд. 28, Металургійного району, м. Кривого Рогу ОСОБА_5 повторно здійснював керування транспортним засобом "Skoda Octavia", номерний знак НОМЕР_3 , будучи позбавленим права керування транспортним засобом. У зв`язку з чим відносно ОСОБА_5 складено протокол про адміністративне правопорушення за ч. 5 ст. 126 КУпАП. 
В подальшому, постановою Металургійного районного суду м. Кривого Рогу від 05 лютого 2025 року по справі №210/320/25, яка вступила в законну силу 18 лютого 2025 року, ОСОБА_5 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 126 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 40 800 (сорок тисяч вісімсот) гривень з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 5 (п`ять) років. 
Крім того, у невстановлений час, але не пізніше 06.01.2025 року ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , будучи позбавленим права керувати транспортним засобом, умисно, з метою невиконання постанов суду щодо позбавлення права керування транспортним засобом, маючи реальну можливість їх виконати, діючи із прямим умислом, тобто усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно-небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, перебуваючи у невстановленому досудовим розслідуванням місці сів за кермо транспортного засобу "Skoda Octavia", номерний знак НОМЕР_3 . 
У подальшому, ОСОБА_5 реалізуючи свій злочинний умисел, використовуючи вказаний транспортний засіб в особистих цілях, здійснював керування останнім.
Так, 06.01.2025 року о 21:35 год., поблизу вул. Шаянська буд. 28, Металургійного району, м. Кривого Рогу ОСОБА_5 здійснював керування транспортним засобом "Skoda Octavia", номерний знак НОМЕР_3 з явними ознаками алкогольного сп`яніння. У зв`язку з чим відносно ОСОБА_5 складено протокол про адміністративне правопорушення за ч. 2 ст. 130 КУпАП. 
В подальшому, постановою Металургійного районного суду м. Кривого Рогу від 26 березня 2025 року по справі №210/319/25, яка вступила в законну силу 08 квітня 2025 року, ОСОБА_5 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 130 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 34 000 (тридцять чотири тисячі) гривень з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 3 (три) роки.
Так, 19.05.2025 року о 12:17 поблизу вул. Степана Тільги буд. 9 в Металургійному районі м. Кривого Рогу ОСОБА_5 здійснював керування транспортним засобом "Chevrolet Aveo", номерний знак НОМЕР_2 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння. У зв`язку з чим відносно ОСОБА_5 складено протокол про адміністративне правопорушення - ЕПР1№335203 від 19.05.2025 за ч. 3 ст. 130 КУпАП.
Враховуючи вищевикладене, дії ОСОБА_5 кваліфікуються за ч.1 ст. 382 КК України за ознаками: умисне невиконання постанови суду, що набрала законної сили.
Докази на підтвердження встановлених судом обставин, а також мотиви їх оцінки
Відповідно до статті 23 КПК України суд досліджує докази безпосередньо. За вимогами статті 95 КПК України суд може обґрунтувати свої висновки лише на показаннях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання або отриманих у порядку, передбаченому статтею 225 цього Кодексу.
В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 свою провину у пред`явленому обвинуваченні визнав у повному обсязі. Надав показання, зі змісту яких встановлено, що знав про винесення постанов відносно нього і був позбавлений права керування, дійсно не виконував постанови суду, та продовжував керувати транспортним засобом, будучи позбавленим права керування. Штрафи сплачував по можливості, коли отримував дохід.
Згідно з вимогами кримінального процесуального закону, тягар доведення обґрунтованості обвинувачення та, відповідно, надання доказів винуватості покладено на сторону обвинувачення, суд з власної ініціативи не може вживати активних дій для забезпечення явки свідків, які були допитані на стадії досудового розслідування, оскільки це суперечитиме засаді об`єктивності і неупередженості суду, відображеної, зокрема, у частині 6 статті 22 КПК (Постанова ВС від 29.07.2020р. у справі №740/526/19 провадження №51-212 км 20). Аналогічно, суд самостійно не визначає обсяг письмових доказів, якими обґрунтовується обвинувачення.
На виконання вимог статті 349 КПК України судом з`ясовано думку учасників судового провадження про те, які докази потрібно дослідити, та про порядок їх дослідження. 
Сторона обвинувачення та обвинувачений, не наполягали на допиті у судовому засіданні свідків, оскільки обвинувачений визнає фактичні обставини, за яких відбулася подія злочинів, які йому інкримінуються. 
Сторони кримінального провадження, враховуючи визнання обвинуваченим своєї вини у повному обсязі та беззаперечно, а також те, що обвинувачений визнає і не спростовує фактичні обставини, покладені в основу обвинувачення, вважали недоцільним дослідженням усієї сукупності доказів, у тому числі й письмових.
Прокурор клопотав про застосування положень частини 3 статті 349 КПК України та просив не досліджувати усю сукупність доказів, якими підтверджуються обставини справи, оскільки обвинувачений фактичні обставини вчинення злочину визнає повністю.
Обвинувачений дане клопотання підтримав.
Приймаючи до уваги, що обвинувачений винним себе у пред`явленому обвинуваченні визнав повністю та беззаперечно, його показання відповідають суті обвинувачення, фактичні обставини не оспорюються, суд за згодою обвинуваченого та інших учасників кримінального провадження, які вважають підтвердженими наявними в матеріалах кримінального провадження доказами фактичні обставини скоєного: дату, час, місце спосіб і інші обставини скоєння злочину, а також форму вини і спрямованість умислу; мотив злочину, його наслідки; обставини, які впливають на ступінь і характер відповідальності; обставини, які характеризують особу обвинувачуваного, визнає їх доказаними в судовому засіданні і вважає за доцільне не досліджувати у повному обсязі докази відповідно до положень частини 3 статті 349 КПК України, обмежившись допитом обвинувачуваного, та дослідженням матеріалів, щодо долі речових доказів та які характеризують особу обвинуваченого, без проведення допиту свідків, дослідження письмових матеріалів провадження в повному обсязі.
Судом встановлено, що сторони кримінального провадження правильно розуміють зміст такого порядку та у суду не виникло сумнівів у добровільності позицій сторін, обвинувачений правильно розуміє зміст фактичних обставин, які ним не оспорюються, усвідомлює обмеження у подальшому оскаржувати ці обставини в апеляційному порядку.
Також судом встановлено, що сторони кримінального провадження, зокрема обвинувачений, не оспорює законність та допустимість проведених слідчих дій.
Відповідно до статті 94 КПК України суд під час прийняття відповідного процесуального рішення за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, повинен оцінювати кожний доказ із точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - із точки зору достатності та взаємозв`язку.
Усі слідчі дії в цьому кримінальному провадженні проведені уповноваженими особами, у порядку встановленому кримінально-процесуальним законом, із дотриманням належної процедури, протоколи слідчих дій відповідають положенням статей 104-106 КПК; експерти залучені з урахуванням статтям 242, 243, 332 КПК за наявності достатніх підстав для проведення експертиз, а висновки експертів належним чином вмотивовані. 
Клопотань про визнання цих доказів недопустимим не заявлено.
Відповідно до статті 2 КПК України, завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.
Аналізуючи зібрані у справі докази, суд вважає, що винуватість обвинуваченого повністю доведена сукупністю належних, допустимих та достовірних доказів, які були отримані у рамках діючого законодавства без істотного порушення прав та свобод людини, гарантованих Конституцією та законами України, міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Суд приходить до висновку про доведеність винуватості обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 382 Кримінального кодексу України.
Стаття (частина статті) закону України про кримінальну відповідальність, що передбачає відповідальність за кримінальне правопорушення, винним у вчиненні якого визнається обвинувачений
Кримінальна відповідальність за ч. 1 ст.382 КК України настає за умисне невиконання вироку, рішення, ухвали, постанови суду, що набрали законної сили, або перешкоджання їх виконанню.
Невиконання судового акта це бездіяльність, що полягає в незастосуванні заходів, необхідних для його виконання, за умови, якщо суб`єкт був зобов`язаний і мав реальну можливість виконати судовий акт.
Однією з форм невиконання судового рішення є пряма й відкрита відмова від його виконання, тобто висловлене в усній чи письмовій формі небажання його виконати. Невиконання може мати і завуальований характер, коли зобов`язана особа хоча відкрито й не відмовляється від виконання судового акта, але вживає певних зусиль, які фактично роблять неможливим його виконання.
Злочин, передбачений ч. 1 ст. 382 КК України, є триваючим злочином, оскільки особа, будучи зобов`язаною рішенням суду, що набрало законної сили, вчинити певні дії, умисно утрималася від їх учинення, тобто об`єктивна сторона злочину полягає у формі протиправної бездіяльності, яка тривала протягом певного періоду часу.
Суб`єктом кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 382 КК, може бути фізична особа, не на користь якої ухвалено рішення суду та яку зобов`язано вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення.
Відповідно до ст. 23 КУпАП адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами. Статтею 15 Закону України «Про дорожній рух» забороняється керування транспортними засобами особам, до яких застосовано адміністративне стягнення чи кримінальне покарання у виді позбавлення права керування транспортними засобами, протягом строку позбавлення, а також особам, щодо яких державним виконавцем встановлено тимчасове обмеження у праві керування транспортними засобами.
Таким чином, позбавлення спеціального права, зокрема, права керування транспортними засобами, одночасно припиняє реалізацію вказаного права особою, до якої застосовано цей вид адміністративного стягнення.
Відповідно до ст. 129-1 Конституції України, суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.
Положеннями ст. 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України.
Враховуючи зібрані в справі докази та встановлені фактичні обставини, суд приходить до висновок про доведеність винуватості обвинуваченого ОСОБА_5 та кваліфікує його дії за: частиною 1 статті 382 КК України, що виразились в умисному невиконанні постанови суду, що набрала законної сили.
Мотиви призначення відповідного покарання.
Згідно зі статті 50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.
Згідно з частини 2 статті 65 КК України особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень. Більш суворий вид покарання з числа передбачених за вчинене кримінальне правопорушення призначається лише у разі, якщо менш суворий вид покарання буде недостатній для виправлення особи та попередження вчинення нею нових кримінальних правопорушень.
При визначені виду та розміру покарань суд керується вимогами статей 65-68 КК України та роз`ясненнями постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24 жовтня 2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання» (з наступними змінами), дотримується принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особи винного та обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання.
ОСОБА_5 має міцні соціальні зв`язків (одружений, має на утриманні доньку, 2020 рок)у, являється військовослужбовцем, не судимий, за місцем проживання та проходження військової служби характеризується посередньо.
Ухвалою Металургійного суду міста Кривого Рогу від 16.02.2026 року ОСОБА_5 звільнено від кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст.407 КК України, у порядку, передбаченому ч.5 ст.401 КК України, для продовження проходження військової служби. Кримінальне провадження №62025050010010580 від 14 березня 2025 року, за обвинуваченням ОСОБА_5 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст.407 КК України, - закрито у зв`язку із звільненням від кримінальної відповідальності.
Призначаючи покарання обвинуваченому, суд виходить із меж, установлених у санкції статті, що передбачає відповідальність за вчинений злочин, враховує положення Загальної частини Кримінального кодексу України, ступень тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.
Обставини, які пом`якшують покарання обвинуваченому, згідно зі статті 66 КК України – щире каяття. Обставин, які обтяжують покарання згідно статті 67 КК України – судом не встановлено.
З урахуванням встановлених фактичних обставин справи, характеру і ступеня суспільної небезпеки скоєного злочину, даних про особу обвинуваченого, відсутність обтяжуючих та наявність пом`якшуючої покарання обставин, наміру обвинуваченого продовжувати військову службу та здійснювати захист суверенітету та територіальної цілісності держави, суд визнає необхідним та достатнім для виправлення обвинуваченого призначення ОСОБА_5 покарання у виді штрафу, з урахуванням санкцій статті обвинувачення.
Покарання у виді штрафу перебуває у справедливому співвідношенні із тяжкістю та обставинами скоєного і особою винного, адже справедливість розглядається як властивість права, виражена, зокрема, в рівному юридичному масштабі поведінки й у пропорційності юридичної відповідальності вчиненому порушенню. 
Підстав для призначення покарання обвинуваченому з урахуванням положень ст. 69, 69-1 КК України суд також не вбачає.
Дане покарання, виходячи з принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації, буде необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчиненню ним нових кримінальних правопорушень.
Процесуальні витрати, пов`язані із проведенням експертиз, відсутні.
Питання про долю речових доказів слід вирішити у відповідності до ст.100 КПК України.
Інші заходи забезпечення кримінального провадження – не застосовувались.
Керуючись ст. ст. 100, 124, 368-370, 373, 374, 381, 382, 394 КПК України, суд, -
У Х В А Л И В:
Визнати  ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , винуватим у вчиненні кримінального правопорушення за ч. 1 ст. 382 КК України та призначити йому покарання у виді штрафу у розмірі 1000 (однієї тисячі) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 грн. (сімнадцять тисяч гривень).
Речові докази: DVD-R диск із вмістом відеофайлів від 19.05.2025 року - залишити в матеріалах справи.
Матеріали кримінального провадження №12025041710000519 залишити при обвинувальному акті, з подальшим зберіганням у справі №210/5162/25, провадження №1-кп/210/296/26.
Вирок може бути оскаржений з підстав, передбачених ст. 394 КПК України, до Дніпровського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги через Металургійний районний суд міста Кривого Рогу протягом тридцяти діб з дня його проголошення, а засудженим в той же строк з часу отримання копії вироку.
Подання апеляційної скарги на вирок зупиняє набрання ним законної сили та його виконання. Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. Якщо строк апеляційного оскарження буде поновлено, вважається, що вирок не набрав законної сили.
У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Роз`яснити обвинуваченому його право ознайомитись із журналом судового засідання і подати на нього письмові зауваження, право заявляти клопотання про доставку в судове засідання суду апеляційної інстанції (у разі перебування під вартою).
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.
Вирок складено та надруковано в єдиному примірнику у нарадчій кімнаті.

Суддя:         ОСОБА_1