ЦЕНТРАЛЬНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ 
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24.02.2026 року м. Дніпро Справа № 908/1657/22

Центральний апеляційний господарський суд у складі: головуючого судді Мартинюка С.В. (доповідач у справі), 
суддів: Джепи Ю.А., Соп`яненко О.Ю.
секретар судового засідання: Рибалка Г.Д.
представники сторін:
від позивача: Гончаренко Н.А. (адвокат);
від відповідача: Працевитий Г.О. (адвокат).
розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали апеляційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю "Селенга" на рішення Господарського суду Запорізької області від 26.12.2022 
у справі №908/1657/22
за позовом Приватного акціонерного товариства "Енергетична компанія "Барвінок" 
до Товариства з обмеженою відповідальністю "Селенга"
про стягнення 347 387, 98 грн

КОРОТКИЙ ЗМІСТ ПОЗОВНИХ ВИМОГ 
До Господарського суду Запорізької області надійшла позовна заява Приватного акціонерного товариства "Енергетична компанія "Барвінок" до Товариства з обмеженою відповідальністю "Селенга" про стягнення основного боргу в сумі 319314,75 грн, трьох процентів річних у сумі 1470,73 грн, інфляційних витрат у сумі 3321,38 грн, пені в сумі 23381,12 грн за договором № 0705657 про постачання електричної енергії споживачу від 18.03.2021.
В обґрунтування позову позивач посилається на те, що свої зобов`язання щодо оплати електричної енергії відповідач належним чином не виконав, внаслідок чого сума заборгованості за період лютий 2022 року - липень 2022 року становить 319214,75 грн. За прострочення грошового зобов`язання відповідачу нараховано 3% річних у розмірі 1470,73 грн за період з 25.03.2022 по 05.09.2022, інфляції у розмірі 3321,38 грн за період лютий 2022 року - липень 2022 року та 23381,12 грн пені за період з 25.03.2022 по 05.09.2022. Також позивачем наданий попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які позивач поніс та очікує понести в зв`язку із розглядом справи: судовий збір за подання позову в розмірі 5210,82 грн., витрати на професійну правничу допомогу - 10000,00 грн. Докази понесених судових витрат на професійну правничу допомогу будуть надані суду протягом п`яти днів після ухвалення рішення судом, в порядку ч. 8 ст. 129 ГПК України.

КОРОТКИЙ ЗМІСТ ОСКАРЖУВАНОГО СУДОВОГО РІШЕННЯ У СПРАВІ
Рішенням Господарського суду Запорізької області від 26.12.2022 у справі №908/1657/22 позов задоволено у повному обсязі.
Присуджено до стягнення з ТОВ "Селенга" (вул. Трегубенка, буд. 6А, м. Запоріжжя, 69006, ідентифікаційний код 20500118) на користь ПрАТ «Енергетична компанія «Барвінок» (бул. Шевченка, буд. 18, м. Запоріжжя, 69039, адреса для листування: а/с 11782, м. Харків, 11782, ідентифікаційний код 33675278) - основний борг 319214,75 грн., 3% річних - 1470,73 грн., втрат від інфляції 3321,38 грн., пеня в сумі 23381,12 грн. та 5210,82 грн. судового збору. 

КОРОТКИЙ ЗМІСТ ВИМОГ АПЕЛЯЦІЙНОЇ СКАРГИ
Не погодившись з рішенням суду, ТОВ "СЕЛЕНГА" звернулось до Центрального апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення Господарського суду Запорізької області від 26.12.2022 та прийняти нове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог.

УЗАГАЛЬНЕНІ ДОВОДИ ОСОБИ, ЯКА ПОДАЛА АПЕЛЯЦІЙНУ СКАРГУ
Обґрунтовуючи доводи апеляційної скарги, Скаржник не погоджується з висновком господарського суду та вважає, що судом неповно з`ясовано обставини, що мають значення для справи, порушено норми процесуального права та неправильно застосовано норми матеріального права, які призвели до постановлення помилкового рішення. 
У поданій скарзі апелянт зазначає, що судом першої інстанції об`єктивно не розібрався в обставинах справи, формально оцінив докази в розрізі недосконалого правового регулювання проблеми оплати за електроенергію, яка поставляється за договорами із споживачами, що знаходяться на окупованій території.
Скаржник зазначив, що ТОВ "Селенга" перебувало в смт. Кирилівка та надавало туристичні послуги. Проте з 24.02.2022 доступ до об`єкту постачання у ТОВ "Селенга" відсутній з моменту окупації району. Зазначено, що вказана обставина є обставинами непереборної сили. 
Скаржник вважає, що виконання умов договору між сторонами відбувалося в період воєнного стану та окупації місця розташування об`єкту ТОВ "Селенга". Відповідно, договір не містить чітко та детально передбачити поведінку та дії сторін у випадку війни. В той же час вказане не свідчить про можливість суду ухилитися від загально відомих обставин та вирішувати справу виключно на підставі умов договору, як це могло б бути в мирний час.

УЗАГАЛЬНЕНИЙ ВИКЛАД ПОЗИЦІЇ ІНШИХ УЧАСНИКІВ СПРАВИ
У поданому 29.04.2024 відзиві на апеляційну скаргу ПрАТ "Енергетична компанія "БАРВІНОК" заперечує проти задоволення апеляційної скарги.
В обґрунтування заявленої позиції Позивач не погоджується із твердженням Скаржника та вважає ухвалене рішення першої інстанції законним та обґрунтованим, ухваленим з дотриманням вимог чинного законодавства.
Позивач зазначає, що споживач має вживати вичерпних заходів з оплати електричної енергії та інших послуг, отриманих на ринку електричної енергії відповідно до договорів. У разі технічної чи економічної неможливості здійснення оплати, яка виникла у зв`язку із дією в Україні воєнного стану, повідомляти про це (з наданням відповідного обґрунтування) постачальника.
Однак Позивачем не отримано, а скаржником не надано до матеріалів справи доказів належного повідомлення ПАТ «ЕК «БАРВІНОК» щодо наступних обставин: зміну місцезнаходження, зміну засобів листування, припинення споживання електричної енергії, повідомлення про форс-мажор, повідомлення про неможливість здійснення оплати за Договором
З огляду на зазначене, Позивач стверджує, що дії Відповідача свідчать про згоду ТОВ «СЕЛЕНГА» з обсягами споживання електричної енергії за період лютий-липень 2022 року, оскільки жодного звернення до Оператора системи розподілу (ПАТ «ЗАПОРІЖЖЯОБЛЕНЕРГО») або наявність судових спорів до матеріалів справи не надано.

РУХ СПРАВИ В СУДІ АПЕЛЯЦІЙНОЇ ІНСТАНЦІЇ
Не погодившись з рішенням суду, ТОВ "СЕЛЕНГА" звернулось до Центрального апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення Господарського суду Запорізької області від 26.12.2022 та прийняти нове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог.
Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 27.02.2024 для розгляду справи визначена колегія суддів у складі: головуючого судді - Коваль Л.А. (головуючий суддя), судді - Чередко А.Є., Мороз В.Ф.
Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 05.03.2024 витребувано матеріали справи №908/1657/22 з Господарського суду Запорізької області та відкладено вирішення питань, пов`язаних з рухом апеляційної скарги до надходження справи.
26.03.2024 ухвалою Центрального апеляційного господарського суду після надходження матеріалів справи №908/1657/22 залишено апеляційну скаргу без руху.
03.04.2024 та 19.04.2024 апелянтом подано клопотання про усунення недоліків апеляційної скарги з доказами їх усунення.
Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 22.04.2024 відкрито апеляційне провадження та призначено судове засідання на 23.05.2024.
29.04.2024 до суду через систему "Електронний суд" від ПрАТ "Енергетична компанія "БАРВІНОК" надійшов відзив на апеляційну скаргу, за змістом якого заявник заперечує щодо задоволення апеляційної скарги.
21.05.2024 до суду через систему "Електронний суд" від Скаржника надійшло клопотання про зупинення розгляду справи.
22.05.2024 до суду через систему "Електронний суд" від ПрАТ "Енергетична компанія "БАРВІНОК" надійшли заперечення на клопотання Скаржника про зупинення розгляду справи.
Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 23.05.2024 зупинено апеляційне провадження за апеляційною скаргою ТОВ "Селенга" на рішення Господарського суду Запорізької області від 26.12.2022 у справі №908/1657/22 до закінчення перегляду в касаційному порядку Верховним Судом у складі об`єднаної палати Касаційного господарського суду справи №908/1162/23.
20.06.2024 до суду через систему "Електронний суд" від ПрАТ "Енергетична компанія "Барвінок" надійшла заява про зміну адреси учасника справи.
Відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 26.01.2026 визначено колегію суддів для розгляду апеляційної скарги у справі №908/1657/22 у складі головуючого судді Мартинюка С.В. (доповідач), суддів Джепи Ю.А., Соп`яненко О.Ю.
Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 28.01.2026 поновлено апеляційне провадження відкрите за апеляційною скаргою ТОВ "Селенга" на рішення Господарського суду Запорізької області від 26.12.2022 у справі №908/1657/22. Розгляд апеляційної скарги призначено в судове засідання на 24.02.2026.
06.02.2026 до суду через систему "Електронний суд" від ПрАТ "Енергетична компанія "БАРВІНОК" надійшло клопотання про зупинення провадження у справі. 
23.02.2026 до суду через систему "Електронний суд" від Скаржника надійшли додаткові письмові пояснення до апеляційної скарги та заперечення на клопотання ПрАТ "ЕК "Барвінок" про зупинення розгляду справи.
24.02.2026 до суду через систему "Електронний суд" від ПрАТ "ЕК "Барвінок" надійшло клопотання про відмову від поданого клопотання про зупинення розгляду справи.

ВСТАНОВЛЕНІ СУДОМ ПЕРШОЇ ІНСТАНЦІЇ ОБСТАВИНИ
До Господарського суду Запорізької області надійшла позовна заява Приватного акціонерного товариства "Енергетична компанія "Барвінок" до Товариства з обмеженою відповідальністю "Селенга" про стягнення основного боргу в сумі 319314,75 грн, трьох процентів річних у сумі 1470,73 грн, інфляційних витрат у сумі 3321,38 грн, пені в сумі 23381,12 грн за договором № 0705657 про постачання електричної енергії споживачу від 18.03.2021.
В обґрунтування позову позивач посилається на те, що свої зобов`язання щодо оплати електричної енергії відповідач належним чином не виконав, внаслідок чого сума заборгованості за період лютий 2022 року - липень 2022 року становить 319214,75 грн. За прострочення грошового зобов`язання відповідачу нараховано 3% річних у розмірі 1470,73 грн за період з 25.03.2022 по 05.09.2022, інфляції у розмірі 3321,38 грн за період лютий 2022 року - липень 2022 року та 23381,12 грн пені за період з 25.03.2022 по 05.09.2022. Також позивачем наданий попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які позивач поніс та очікує понести в зв`язку із розглядом справи: судовий збір за подання позову в розмірі 5210,82 грн., витрати на професійну правничу допомогу - 10000,00 грн. Докази понесених судових витрат на професійну правничу допомогу будуть надані суду протягом п`яти днів після ухвалення рішення судом, в порядку ч. 8 ст. 129 ГПК України.
Постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг «Про видачу ліцензій з постачання електричної енергії споживачу» №860 від 21.08.2018 було прийнято рішення про видачу ліцензії Приватному акціонерному товариству «Енергетична компанія «Барвінок» на право провадження господарської діяльності з постачання електричної енергії споживачу.
18.03.2021 між Приватним акціонерним товариством «Енергетична компанія «Барвінок» (постачальник, позивач) та товариством з обмежено відповідальністю «Селенга» (споживач, відповідач) укладений договір про постачання електричної енергії споживачу (приєднання) №0705657 (надалі - Договір).
Згідно з п.1.1. Договору постачальник зобов`язується продати електричну енергію споживачу, для забезпечення потреб електроустановок споживача, а споживач прийняти та оплатити постачальнику вартість використаної (купованої) електричної енергії та здійснити інші платежі згідно з умовами цього Договору, Додатків до цього Договору, Закону України «Про ринок електричної енергії», Правилами ринку, затвердженого Постановою НКРЕКП від 14.03.2018 №307, Правилами роздрібного ринку електричної енергії (ПРРЕЕ), затвердженого Постановою НКРЕКП від 14.03.2018 №312, Кодексу систем розподілу, затвердженого Постановою НКРЕКП від 14.03.2018 року №310, Кодексу комерційного обліку електричної енергії, затвердженого Постановою НКРЕКП від 14.03.2018 №311, іншими нормативними документами НКРЕКП та чинним законодавством України.
Початком постачання електричної енергії споживачу є дата, зазначена в заяві- приєднанні (Додаток 1), за наявності дотримання п.1 умов заяви-приєднання (п.2.1.Договору).
Згідно з п.4.1. Договору споживач розраховується з постачальником за електричну енергію за цінами, що визначаються відповідно до механізму визначення ціни електричної енергії, згідно з обраною споживачем комерційною пропозицією, яка є Додатком 2 до цього Договору.
Спосіб визначення ціни (тарифу) електричної енергії зазначається в комерційній пропозиції (Додаток №2) Постачальника. Для одного об`єкта споживання (площадки вимірювання) застосовується один спосіб визначення ціни електричної енергії (п.4.2.Договору).
Інформація про діючу ціну електричної енергії розміщується на офіційному вебсайті постачальника не пізніше ніж за 20 календарних днів до початку її застосування із зазначенням порядку її формування (п.4.3.Договору).
Ціна електричної енергії має зазначатися постачальником у рахунках про оплату електричної енергії за цим Договором, у тому числі у разі її зміни.
У випадках застосування до споживача диференційованих цін електричної енергії суми, вказані в рахунках, відображають середню ціну, обчислену на базі різних диференційованих цін (п.4.4.Договору).
Розрахунковим періодом за цим Договором є календарний місяць (п.4.5.Договору).
Розрахунки споживача за цим Договором здійснюються на поточний рахунок із спеціальним режимом використання постачальника (далі - спецрахунок). При цьому, споживач не обмежується у праві здійснювати оплату за цим Договором через банківську платіжну систему, он-лайн переказ та в інший не заборонений законодавством спосіб. Оплата вартості електричної енергії за цим Договором здійснюється споживачем виключно шляхом перерахування коштів на спецрахунок постачальника.
Оплата вважається здійсненою після того, як на рахунок постачальника надійшла вся сума коштів, що підлягає сплаті за куповану електричну енергію відповідно до умов цього Договору. Рахунок постачальника зазначається у платіжних документах постачальника, у тому числі у разі його зміни (п.4.6.Договору).
Оплата рахунка постачальника за цим Договором має бути здійснена споживачем у строк, визначений у рахунку, але не менше 5 (п`яти) робочих днів від дати, зазначеної у комерційній пропозиції. Всі платіжні документи, що виставляються постачальником споживачу, мають містити чітку інформацію про суму платежу, порядок та строки оплати, що погоджені сторонами цього Договору, а також інформацію щодо адреси, телефонів, офіційних вебсайтів для отримання інформації про подання звернень, скарг та претензій щодо якості постачання електричної енергії та падання повідомлень про загрозу електробезпеки (п.4.7.Договору).
Якщо споживач не здійснив оплату за цим Договором у строки, передбачені комерційною пропозицією, постачальник має право здійснити заходи з припинення постачання електричної енергії споживачу у порядку, визначеному ПРРЕЕ.
У разі порушення споживачем строків оплати за цим Договором, споживач несе відповідальність, передбачену в Комерційній пропозиції (Додаток №2). В такому разі, в призначені платіжного доручення споживач зазначає: "заборгованість за порушення грошового зобов`язання" (п.4.8.Договору).
У разі виникнення у споживача заборгованості за електричну енергію за цим Договором споживач повинен звернутися до постачальника із заявою про складення графіка погашення заборгованості. Укладення сторонами та дотримання споживачем графіка погашення заборгованості не звільняє споживача від здійснення поточних платежів за цим Договором.
У разі недотримання графіка погашення заборгованості або прострочення оплати поточних платежів постачальник має право здійснити заходи з припинення постачання електричної енергії споживачу у порядку, визначеному цим Договором (п.4.9.Договору).
Споживач повинен не пізніше 9 години 00 хвилин ранку 5 числа місяця, що слідує за розрахунковим, надавати постачальнику підписаний Акт здачі-приймання електричної енергії (далі - Акт), в якому відображається обсяг поставленої постачальником споживачу у розрахунковому місяці електричної енергії (п.4.11.Договору).
Споживач має право обрати на розрахунковий період іншого електропостачальника в установленому ПРРЕЕ порядку, з дотриманням п.12.5. цього Договору (п.4.12.Договору).
Порядок звіряння фактичного обсягу спожитої електричної енергії на певну дату чи протягом відповідного періоду визначається відповідно до Комерційної пропозиції, обраної споживачем (Додаток №2) (п.4.13.Договору).
У разі потреби, на вимогу будь-якої сторони, сторони проводять звірку взаємних розрахунків з наступним оформленням Актів звірки взаєморозрахунків (п.4.14.Договору).
Згідно з п.5.2.1. Договору споживач зобов`язався забезпечувати своєчасну та повну оплату спожитої електричної енергії згідно з умовами цього Договору.
Пунктом 11.1. Договору сторони погодили, що при настанні стихійних явищ природного характеру (землетруси, повені, урагани, руйнування в результаті блискавки й т.п.), катастроф техногенного й антропогенного походження (вибухи, пожежі, і т.п.), обставин соціального, політичного й міжнародного походження (воєнні дії, суспільні хвилювання, епідемії, страйки, бойкоти, блокади, ембарго, інші міжнародні санкції або дії державних органів), які прямо і безпосередньо унеможливлюють частково або повністю виконання зобов`язань за цим Договором, (надалі - "форс-мажорні обставини"), Сторони звільняються від відповідальності за невиконання своїх зобов`язань у зв`язку з форс-мажорними обставинами.
Сторона, для якої настали форс-мажорні обставини, зобов`язана протягом не більш, ніж 5 (п`яти) календарних днів із часу їх настання або припинення повідомити в письмовій формі іншу сторону. Факти, викладені в повідомленні, повинні бути підтверджені документом, виданим Торгово-промисловою палатою України (п.11.2.Договору).
Пунктом 11.4. Договору визначено, що настання форс-мажорних обставин не є підставою для невиконання сторонами зобов`язань, строк виконання яких настав до дати виникнення таких обставин, а також для звільнення сторін від відповідальності за таке невиконання.
Згідно з п.12.14. Договору уся кореспонденція, зміни до договору, повідомлення за цим Договором вважаються належним чином направлені, якщо вони здійснені в письмовій формі та надіслані цінним листом, вручені кур`єром, особисто за зазначеними Сторонами поштовими та електронними адресами, що зазначені у реквізитах до цього Договору. Датою отримання таких повідомлень буде вважатися дата їх особистого вручення, витяг з сайгу Укрпошта (http://ukrposhta.ua/vidslidkuvati-forma-poshuku), звіти про відправлені листи з електронної скриньки, що зазначені у реквізитах до цього Договору.
Також, сторонами було підписано комерційну пропозицію №2 до Договору (надалі - Комерційна пропозиція).
Згідно з п.3 Комерційної пропозиції сторонами визначено, що оплата електричної енергії здійснюється Споживачем на підставі рахунків, виставлених Постачальником, шляхом перерахування грошових коштів на розрахунковий рахунок Постачальника в наступному порядку:
- плановий платіж - у розмірі 100% від замовленого обсяіу електроенергії за прогнозною ціною в розрахунковому періоді не пізніше 05 числа місяця поставки електричної енергії;
-остаточний розрахунок - протягом 10 (десяти) календарних днів місяця, наступного за розрахунковим.
Якщо, день оплати припадає на вихідний або святковий день, платіж виконується в останній робочий день, що передує вказаному в дійсній комерційній пропозиції.
В разі сплати надлишково перерахованих коштів, вони вважаються попередньою оплатою в наступний розрахунковий, період постачання електричної енергії. В разі недостатності коштів, остаточний розрахунок проводиться протягом 10 (десяти) календарних днів місяця, наступного за розрахунковим. 
Пунктом 4 Комерційної пропозиції передбачено, що рахунки на оплату електричної енергію виставляється та надсилаються електронною поштою на адресу Споживача (ІНФОРМАЦІЯ_2.) не пізніше 5-ти робочих днів до відповідного числа, що зазначені в п.3 таблиці комерційної пропозиції, на підставі заявлених (див. п. 12.6.) споживачем обсягів споживання електричної енергії з урахуванням коригувань і прогнозної ціни. Прогнозна ціна - ціна електричної енергії для рахунків на передплатe' дорівнює (ЦРДНср+Тпоcт+Тпередачі) грн./кВт*год. Де ЦРДНср середньозважена ціна РДН на дату виставлення рахунку, береться з сайту ДП «Оператор Ринку» https:www.oree.com.ua/indexes. Остаточний рахунок за розрахунковий період за спожиту електричну енергію та Акт прийому- передачі проданих товарів та/або наданих послуг (далі Акт) формуються Постачальником на підставі фактичних даних про обсяги, погодинного графіку споживання електричної енергії в розрахунковому періоді і відповідної ціни, в порядку передбаченому ПРРЕЕ, ККО, та інших відповідних регуляторних документів затверджених НКРЕКП, і надаються Споживачу в строк не пізніше 10 числа місяця наступного за розрахунковим. 
За наявності у Споживача програмного забезпечення «М.Е.Dос»:
Всі документи первинного бухгалтерського обліку, зокрема але не виключно, акт, видаткові накладні за товари та/або послуги, отриманні за даним Договором, надаються в електронному вигляді за допомогою програмного забезпечення «М.Е.Dос», складені згідно чинного законодавства про електронні документи, електронний документообіг і електронний цифровий підпис, із заповненням усіх обов`язкових реквізитів і накладенням електронного цифрового підпису уповноваженої особи і печатки підприємства.
- За відсутності у Споживача програмного забезпечення «М.Е.Dос», або на вимогу Споживача:
Всі документи первинного бухгалтерського обліку надаються в паперовому вигляді. Споживач зобов`язаний розглянути наданий Постачальником Акт за розрахунковий місяць та за відсутності зауважень, підписати його не пізніше ніж 5 (п`яти) календарних днів з моменту отримання такого Акту від Постачальника, і повернути один примірник Постачальнику. В разі недотримання строків та порядку направлення Акту, він вважаегься підписаним та набуває дії на 9 календарний день з моменту його направлення Споживачу,
Оплата рахунків Постачальника за цим Договором має бути здійснена Споживачем у строк, визначений у рахунку, але не пізніше 5 (п`яти) робочих днів з моменту визначеному в п.3 даної комерційної пропозиції.
Всі платіжні документи, що виставляються Постачальником Споживачу, мають містити чітку інформацію про суму платежу, порядок та строки оплати, що погоджені Сторонами цього Договору, а також інформацію щодо адреси, телефонів, офіційних веб-сайтів для отримання інформації про подання звернень, скарг та претензій щодо якості постачання електричної енергії та надання повідомлень про загрозу електробезпеки.
Відповідно до п. 5 Комерційної пропозиції Споживач сплачує компенсацію витрат за послуги з розподілу самостійно на розрахунковий рахунок ОСР.
Споживач окремо через ПАТ «ЕК «Барвінок» перераховує грошові кошти за послуги з передачі електричної енергії на підставі відповідного рахунку на оплату з урахуванням встановленого тарифу на послуги ОСП та обсягу електричної енергії спожитої (заявленої) Споживачем у відповідному розрахунковому місяці за всіма класами напруги.
Як свідчать матеріали справи, позивачем було надано відповідачу електричну енергію та послуги з її передачі за договором про постачання електричної енергії споживачу (приєднання) №0705657 від 18.03.2021 за лютий 2022 року - липень 2022 року відповідно до Актів прийому-передачі електричної енергії та компенсації наданих послуг з її передачі:
електроенергія за лютий 2022 року № 00000000837 від 28.02.2022 на суму 9 527,98 грн. з ПДВ;
компенсація вартості послуг з передачі електричної енергії за лютий 2022 року № 1373 від 28.02.2022 на суму 1533,82 грн. з ПДВ;
електроенергія за березень 2022 року № 00000001203 від 31.03.2022 на суму 5720,52 грн. з ПДВ;
компенсація вартості послуг з передачі електричної енергії за березень 2022 року № 1945 від 31.03.2022 на суму 849,86 грн. з ПДВ;
електроенергія за квітень 2022 року № 00000001545 від 30.04.2022 на суму 34574,60 грн. з ПДВ;
компенсація вартості послуг з передачі електричної енергії за квітень 2022 року № 2491 від 30.04.2022 на суму 5097,08 грн. з ПДВ;
електроенергія за травень 2022 року № 00000001896 від 31.05.2022 на суму 87631,39 грн. з ПДВ;
компенсація вартості послуг з передачі електричної енергії за травень 2022 року № 3072 від 31.05.2022 на суму 12807,20 грн. з ПДВ;
електроенергія за червень 2022 року № 00000002232 від 30.06.2022 на суму 128,35 грн. з ПДВ;
компенсація вартості послуг з передачі електричної енергії за червень 2022 року № 3623 від 30.06.2022 на суму 18,66 грн. з ПДВ;
електроенергія за липень 2022 року № 00000002574 від 31.07.2022 на суму 145729,48 грн. з ПДВ;
компенсація вартості послуг з передачі електричної енергії за липень 2022 року № 4194 від 31.07.2022 на суму 19535,57 грн. з ПДВ.
Акти направлялись за допомогою програмного забезпечення «М.Е.Dос» 13.03.2022 за лютий 2022 року, 13.04.2022 за березень 2022 року, 11.05.2022 за квітень 2022 року, 10.06.2022 за травень 2022 року, 10.07.2022 за червень 2022 року, 08.08.2022 за липень 2022 року відповідно. Додатково зазначені акти за травень-липень 2022 року направлялись Споживачу на електронну адресу ІНФОРМАЦІЯ_1.
Сума заборгованості станом на 05.09.2022 за період лютий 2022 року - липень 2022 року за договором про постачання електричної енергії споживачу № 0705657 від 18.03.2021 становить 319214,75 грн. у т.ч.:
електрична енергія на суму 279372,56 грн.: за лютий 2022 року - 5588,22 грн. - залишок заборгованості за розрахунковий період; за березень 2022 року - 5720,52 грн.; за квітень 2022 року - 34574,60 грн.; за травень 2022 року - 87631,39 грн.; за червень 2022 року - 128,35 грн.; за липень 2022 року - 145729,48 грн.;
компенсація вартості послуг з передачі електроенергії на суму 39842,19 грн.: за лютий 2022 року - 1533,82 грн.; за березень 2022 року - 849,86 грн.; за квітень 2022 року - 5097,08 грн.; за травень 2022 року - 12807,20грн.; за червень 2022 року - 18,66 грн.; за липень 2022 року - 19535,57 грн.
Рахунки на оплату надсилались Споживачу електронною поштою на адресу ІНФОРМАЦІЯ_2:
18.03.2022 на доплату за лютий 2022 року № 3641 від 16.03.2022 за електричну енергію та № 3642 від 16.03.2022 компенсація вартості послуг з передачі електричної енергії;
14.04.2022 на доплату за березень 2022 року: № 5188 від 13.04.2022 за електричну енергію та №5189 від 13.04.2022 компенсація вартості послуг з передачі електричної енергії;
12.05.2022 на доплату за квітень 2022 року: № 6534 від 12.05.2022 за електричну енергію та № 6535 від 12.05.2022 компенсація вартості послуг з передачі електричної енергії;
11.06.2022 на доплату за травень 2022 року: № 7317 від 10.Об.2022р. за електричну енергію та № 7318 від 10.06.2022 компенсація вартості послуг з передачі електричної енергії;
11.07.2022 на доплату за червень 2022 року: № 8513 від 08.07.2022 за електричну енергію та № 8514 від 08.07.2022 компенсація вартості послуг з передачі електричної енергії.
10.08.2022 на доплату за липень 2022 року: № 10215 від 09.08.2022 за електричну енергію та № 10216 від 09.08.2022 компенсація вартості послуг з передачі електричної енергії.
Отже, за умовами договору, терміни для сплати остаточних рахунків сплинули 25.03.2022 за лютий 2022 року, 21.04.2022 за березень 2022 року, 19.05.2022 за квітень, 17.06.2022 за травень 2022 року, 18.07.2022 за червень 2022 року, 17.08.2022 за липень 2022 року відповідно.
Претензією № 1189 від 19.08.2022 позивач вимагав від відповідача термінового, у строк до 24.08.2022 виконання умов Договору в частині здійснення оплати грошового зобов`язання в сумі 319214,75 грн., та зазначив, що у разі невиконання заявлених у цій претензії вимог у повному обсязі буде змушений звернутися до господарського суду із позовом про стягнення заборгованості.
Розглянувши претензію ПАТ «Енергетична Компанія «Барвінок» від 19.08.2022 №1189 ТОВ «Селенга» повідомило позивача проте, що загальновідомою є обставина, що Указом Президента України № 64/2022 від 24.02.2022 введено в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року. Наказом Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України від 25.04.2022 № 75 затверджено Перелік територіальних громад, що розташовані в районі проведення воєнних (бойових) дій або які перебувають в тимчасовій окупації, оточенні, (блокуванні) станом на 01.07.2022. До переліку включено, в тому числі, Кирилівську селищну територіальну громаду. За умовами договору №0705657 від 18.03.2021, постачання електричної енергії ПАТ «Енергетична Компанія «Барвінок» здійснюється на об`єкті нерухомості, , який розміщений на тимчасово окупованій території України, до якого у ТОВ «Селенга» відсутній доступ вже більш як півроку. Відтак, ТОВ «Селенга», з дня введеного в Україні воєнного стану, не є споживачем за вказаним договором, та немає інформації хто на даний час є недобросовісним незаконним володільцем вказаного об`єкту. Також відсутні відомості про те чи споживається електрична енергія на об`єкті. Враховуючи наведене, введений в Україні воєнний стан, є обставиною форс-мажору відповідно до п. 11.1 Договору №0705657 від 18.03.2021.
Рішенням Господарського суду Запорізької області від 26.12.2022 у справі №908/1657/22 позов задоволено у повному обсязі.
Судове рішення мотивоване тим, що за наявними у справі доказами, виставлені Позивачем акти на адресу ТОВ "Селенга" не були оскаржені або опротестовані - це означає що вказані акти є чинними, а розрахунки які в цих актах наведені - доведеними, позивач свої зобов`язання за договором про постачання електричної енергії споживачу №0705657 від 18.03.2021 в період з лютого 2022 року по липень 2022 року виконав в повному обсязі, а відповідач за отриману електричну енергію повністю не розрахувався у встановлений договором строк.

ОЦІНКА АРГУМЕНТІВ УЧАСНИКІВ СПРАВИ І ВИСНОВКІВ СУДУ ПЕРШОЇ ІНСТАНЦІЇ 
Відповідно до ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги (ч. 1). Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї (ч. 2). Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього (ч. 3). Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права (ч. 4).
Апеляційний господарський суд, переглядаючи в апеляційному порядку оскаржуване судове рішення, в межах доводів та вимог апеляційної скарги та на підставі встановлених фактичних обставин справи, перевіривши правильність застосування судом попередньої інстанції норм матеріального і процесуального права, дійшов висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, з наступних підстав.
Предметом спору у даній справі є вимоги про стягнення з відповідача основного боргу в сумі 319314,75 грн, 3% річних у сумі 1470,73 грн, інфляційних витрат у сумі 3321,38 грн, пені в сумі 23381,12 грн за договором № 0705657 про постачання електричної енергії споживачу від 18.03.2021. 
Предметом апеляційного оскарження є рішення Господарського суду Запорізької області від 26.12.2025 у справі №908/1657/22, яким, встановлено наявність порушення виконання договірних зобов`язань з боку ТОВ "СЕЛЕНГА" та наявність заборгованості останнього перед Позивачем.
Перевіряючи правильність застосування судом попередньої інстанції норм права при ухвалені оскаржуваного судового рішення, суд апеляційної інстанції зазначає наступне.
Відповідно до Законів України "Про ринок електричної енергії", "Про ліцензування видів господарської діяльності", "Про Національну комісію, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг", ПАТ "ЕК "Барвінок" є постачальником електричної енергії споживачам.
Частиною першою статті 714 Цивільного кодексу України передбачено, що за договором постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу одна сторона (постачальник) зобов`язується надавати другій стороні (споживачеві, абонентові) енергетичні та інші ресурси, передбачені договором, а споживач (абонент) зобов`язується оплачувати вартість прийнятих ресурсів та дотримуватись передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного та іншого обладнання.
Згідно зі ст. 712 Цивільного кодексу України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін. Законом можуть бути передбачені особливості регулювання укладення та виконання договорів поставки.
Відповідно до ст. 655 Цивільного кодексу України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.
Частинами 1, 2 ст. 692 Цивільного кодексу України передбачено, що покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару. Покупець зобов`язаний сплатити продавцеві повну ціну переданого товару.
Статтею 530 Цивільного кодексу України передбачено, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
Відповідно до ст. 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (ст. 612 ЦК України).
Особливості визначення кількості (обсягів), якості, строків, ціни та порядку розрахунків за договором постачання електричної енергії споживачу встановлюються Закону України "Про ринок електричної енергії".
У статті 4 Закону України "Про ринок електричної енергії" передбачено, що учасники ринку електричної енергії провадять свою діяльність на ринку електричної енергії на договірних засадах. Для забезпечення функціонування ринку електричної енергії укладається, зокрема, договір про постачання електричної енергії споживачу. Постачання електричної енергії електропостачальником здійснюється з дотримання Правил роздрібного ринку. Умови постачання електричної енергії, права та обов`язки електропостачальника і споживача визначаються договором постачання електричної енергії споживачу, який затверджує Регулятор (ч. 6, 7, 11 ст. 56 Закону "Про ринок електричної енергії").
Відповідно до п. 4.12, 4.13 розділу IV Правил роздрібного ринку електричної - затверджених Постановою НКРЕКП N 312 від 14.03.2018 (ПРРЕЕ) розрахунок між споживачем та електропостачальником (іншими учасниками роздрібного ринку, якщо вони беруть участь у розрахунках) здійснюються згідно з даними, отриманими від адміністратора комерційного обліку в порядку, передбаченому Кодексом комерційного обліку, про обсяги поставленої, розподіленої (переданої) та купленої електричної енергії.
Згідно з п. 10 постанови НКРЕКП N 312 від 14.03.2018 до запуску електронної платформи Датахаб адміністратора комерційного обліку функції адміністратора комерційного обліку на роздрібному ринку електричної енергії, у тому числі адміністрування процедури зміни постачальника електричної енергії у межах території ліцензованої діяльності, виконує відповідний оператор системи розподілу. Функції адміністратора комерційного обліку (далі - АКО) з врахуванням положень п. 9, п. 10 постанови НКРЕКП N 312 від 14.03.2018 та відповідно до ч. 1 ст. 53 Закону України "Про ринок електричної енергії" покладаються на оператора системи передачі/оператора системи розподілу (далі - ОСП/ОСР).
На території Запорізької області функції АКО щодо відповідача здійснює ПАТ "Запоріжжяобленерго".
Відповідно до п. 4.3 ПРРЕЕ дані, необхідні для формування платіжних документів, у тому числі щодо обсягів електричної енергії, надаються учасникам роздрібного ринку адміністратором комерційного обліку в порядку, встановленому Кодексом комерційного обліку. На підставі отриманих даних відповідно до умов договору (обраної споживачем комерційної пропозиції) сторони складають акти прийому-передачі проданих товарів та/або наданих послуг.
За вимогами п. 9.1.1 розділу IX Кодексу комерційного обліку електричної енергії обмін даними між адміністратором комерційного обліку, постачальником послуг комерційного обліку та учасниками ринку здійснюється у вигляді електронних документів відповідно до стандартів інформаційного обміну Датахаб, що розробляються адміністратором комерційного обліку (третя особа) та затверджуються Регулятором.
Як вже було визначено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, відповідно до Актів прийому-передачі електричної енергії та компенсації наданих послуг з її передачі Позивачем було поставлено електричну енергію.
Сума заборгованості ТОВ "Селенга", яку просить стягнути Позивач, станом на 05.09.2022 за період лютий 2022 року - липень 2022 року за договором про постачання електричної енергії споживачу № 0705657 від 18.03.2021 становить 319214,75 грн. у т.ч.:
- електрична енергія на суму 279372,56 грн.: за лютий 2022 року - 5588,22 грн. - залишок заборгованості за розрахунковий період (з урахуванням сплати Споживачем 3 939, 76 грн.); за березень 2022 року - 5720,52 грн.; за квітень 2022 року - 34574,60 грн.; за травень 2022 року - 87631,39 грн.; за червень 2022 року - 128,35 грн.; за липень 2022 року - 145729,48 грн.;
- компенсація вартості послуг з передачі електроенергії на суму 39842,19 грн.: за лютий 2022 року - 1533,82 грн.; за березень 2022 року - 849,86 грн.; за квітень 2022 року - 5097,08 грн.; за травень 2022 року - 12807,20грн.; за червень 2022 року - 18,66 грн.; за липень 2022 року - 19535,57 грн. 
В свою чергу, апеляційний суд вважає за необхідне визначити, що обставини даної справи підпадають під ознаки, наведені у частині другій статті 131 Закону України "Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України"; окрім того, в даній справі йдеться про території, окуповані з лютого 2022 року, за відсутності окремого рішення Кабінету Міністрів України щодо територій, тимчасово окупованих, починаючи з 24 лютого 2022 року. 
Існуючі міжнародні правові норми, що визначають режим окупації, переважно засновані на положеннях IV Гаазької конвенції про закони і звичаї війни на суходолі від 18 жовтня 1907 року, учасницею якої є Україна (дата набрання чинності для України 24.08.1991). Стаття 42 «Положення про закони і звичаї війни на суходолі», що є додатком до цієї Конвенції, встановлює, що територія визнається окупованою, якщо вона фактично перебуває під владою армії супротивника. Як частина законодавства України положення IV Гаазької конвенції про закони і звичаї війни на суходолі від 18 жовтня 1907 року мають застосовуватися у сукупності із нормами законодавства України, в тому числі для тлумачення останніх та потреб правозастосовної практики.
За визначенням, наданим у статті 1-1 Закону України "Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України" № 1207-VII (далі - Закон № 1207-VII) тимчасово окупована Російською Федерацією територія України (тимчасово окупована територія) - це частини території України, в межах яких збройні формування Російської Федерації та окупаційна адміністрація Російської Федерації встановили та здійснюють фактичний контроль або в межах яких збройні формування Російської Федерації встановили та здійснюють загальний контроль з метою встановлення окупаційної адміністрації Російської Федерації.
Водночас, виходячи зі статті 2 Закону № 1207-VII, метою цього закону є визначення статусу території України, тимчасово окупованої внаслідок збройної агресії Російської Федерації, встановлює особливий правовий режим на цій території, визначає особливості діяльності державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ і організацій в умовах цього режиму, додержання та захисту прав і свобод людини і громадянина, а також прав і законних інтересів юридичних осіб.
Вказівка на мету закону визначити особливості державної політики із забезпечення державного суверенітету України на тимчасово окупованих територіях України міститься також у його преамбулі в чинній редакції.
Тобто, колегія суддів зазначає, що як за міжнародними правовими нормами, так і за законодавством України територія визнається окупованою в силу наявних фактичних обставин; натомість закон не може змінювати цього факту, а встановлює правовий статус тимчасово окупованої території, а також правовий режим на тимчасово окупованій території.
Частиною першою статті 1 Закону № 1207-VII (у чинній редакції) визначено, зокрема, що:
- тимчасова окупація Російською Федерацією територій України, визначених частиною першою статті 3 цього Закону, незалежно від її тривалості є незаконною і не створює для Російської Федерації жодних територіальних прав;
- тимчасово окупована Російською Федерацією територія України (далі - тимчасово окупована територія) є невід`ємною частиною території України, на яку поширюється дія Конституції та законів України, а також міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України;
- правовий статус тимчасово окупованої території, а також правовий режим на тимчасово окупованій території визначаються цим Законом, іншими законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, принципами та нормами міжнародного права;
- за державою Україна, територіальними громадами сіл, селищ, міст, розташованих на тимчасово окупованій території, органами державної влади, органами місцевого самоврядування та іншими суб`єктами публічного права зберігається право власності, інші речові права на майно, у тому числі на нерухоме майно, включаючи земельні ділянки, що знаходиться на тимчасово окупованій території.
За частиною другою статті 1 Закону № 1207-VII:
- датою початку тимчасової окупації Російською Федерацією окремих територій України є 19 лютого 2014 року;
- окремі об`єкти нафтогазовидобування в межах континентального шельфу України є окупованими Російською Федерацією з 19 лютого 2014 року. Перелік таких об`єктів визначається Кабінетом Міністрів України;
- Автономна Республіка Крим та місто Севастополь є тимчасово окупованими Російською Федерацією з 20 лютого 2014 року;
- окремі території України, що входять до складу Донецької та Луганської областей, є окупованими Російською Федерацією (у тому числі окупаційною адміністрацією Російської Федерації) - починаючи з 7 квітня 2014 року. Межі та перелік районів, міст, селищ і сіл, частин їх територій, тимчасово окупованих у Донецькій та Луганській областях з цієї дати, визначено Президентом України за поданням Міністерства оборони України, підготовленим на основі пропозицій Генерального штабу Збройних Сил України.
Законом № 2138-IX від 15.03.2022; в редакції Законів № 2764-IX від 16.11.2022, № 3050-IX від 11.04.2023 статтю 1 Закону № 1207-VII доповнено частиною третьою, якою визначено, що дата початку і дата завершення тимчасової окупації територій, передбачених пунктом 3 частини першої статті 3 цього Закону, визначаються у встановленому Кабінетом Міністрів України порядку
Чинна редакція Закону № 1207-VII містить диференціацію правового режиму тимчасово окупованих територій України в контексті здійснення на них економічної діяльності та переміщення товарів, робіт та послуг (статті 13 та 13-1 Закону 1207-VII), а саме:
- до тимчасово окупованої території, передбаченої пунктами 1 і 2 частини першої статті 3 Закону, правила статей 13, 13-1 Закону застосовуються просто в силу приписів абзацу першого частини першої кожної з вказаних статей;
- до тимчасово окупованої території, передбаченої пунктом З частини першої статті 3 Закону, правила статей 1З, 13-1 Закону застосовуються лише у разі, якщо рішенням Кабінету Міністрів України ці правила (тобто визначений ними правовий режим) поширені на такі тимчасово-окуповані території.
Це розмежування запроваджено Законом України від 15.03.2022 № 2138-ІХ «Про внесення змін до Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України», який набрав чинності 20.03.2022 шляхом доповнення статей 13, 13-1 Закону). Цим самим законом доповнено абзац другий частини третьої статті 4 Закону № 1207-VII.
Враховуючи відсильний характер наведених вище положень законодавства, Верховним Судом у складі суддів об`єднаної палати Касаційного господарського суду у постанові від 03.10.2025 по справі №908/1162/23 було наведено аналіз розвитку та зміни в часі регулювання, наведеного в статті 1, частині першій статті 3, статтях 13 та 13-1 Закону №1207-VII та зазначено наступне.
Так діюча до набрання чинності Законом України від 15.03.2022 № 2138-ІХ редакція Закону № 1207-VII містила таке:
- статті 13 та 13-1 Закону № 1207-VII визначали особливості здійснення економічної діяльності на тимчасово окупованій території та особливості переміщення товарів на/з тимчасово окупованої території;
- частина перша статті 1 Закону № 1207-VII вказувала, що тимчасово окупована територія України (далі - тимчасово окупована територія) є невід`ємною частиною території України, на яку поширюється дія Конституції та законів України та міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.
- частина другої цієї ж статті визначала дату початку тимчасової окупації Автономної Республіки Крим та міста Севастополя - 20 лютого 2014 року;
- частина перша статті 3 цього Закону для цілей цього Закону тимчасово окупованою територією визначала:
1) сухопутну територію Автономної Республіки Крим та міста Севастополя, внутрішні води України цих територій;
2) внутрішні морські води і територіальне море України навколо Кримського півострова, територія виключної (морської) економічної зони України вздовж узбережжя Кримського півострова та прилеглого до узбережжя континентального шельфу України, на які поширюється юрисдикція органів державної влади України відповідно до норм міжнародного права, Конституції та законів України;
3) надра під територіями, зазначеними у пунктах 1 і 2 цієї частини, і повітряний простір над цими територіями.
Закон України від 15.03.2022 № 2138-ІХ) станом на 20.03.2022, зокрема:
- доповнив статтю першу Закону № 1207-VII частиною третьою, за якою дата початку тимчасової окупації територій, передбачених пунктом 3 частини першої статті 3 цього Закону, визначається рішенням Ради національної безпеки і оборони України, введеним у дію указом Президента України;
- доповнив частину третю статті 4 Закону абзацом другим, за яким в умовах воєнного стану правовий режим тимчасово окупованої території, передбаченої пунктом 3 частини першої статті 3 цього Закону, визначається, змінюється і скасовується рішенням Ради національної безпеки і оборони України, введеним у дію указом Президента України;
- доповнив статті 13, 13-1 Закону № 1207-VII новими частинами першими, за абзацом другим яких в умовах воєнного стану рішенням Кабінету Міністрів України положення цих статей можуть бути поширені на тимчасово окуповані території, передбачені пунктом 3 частини першої статті 3 цього Закону, надра під територіями, зазначеними у пункті 3 частини першої статті 3 цього Закону, і повітряний простір над цими територіями.
У частині першій статті 3 цього Закону було викладено іншу редакцію пункту 3 та доповнено її пунктом 4, відтак:
«І. Для цілей цього Закону тимчасово окупованою територією визначається:
1) сухопутна територія Автономної Республіки Крим та міста Севастополя, внутрішні води України цих територій;
2) внутрішні морські води і територіальне море України навколо Кримського півострова, територія виключної (морської) економічної зони України вздовж узбережжя Кримського півострова та прилеглого до узбережжя континентального шельфу України, на які поширюється юрисдикція органів державної влади України відповідно до норм міжнародного права, Конституції та законів України;
3) інша сухопутна територія України, внутрішні морські води і територіальне море України, визнані в умовах воєнного стану тимчасово окупованими рішенням Ради національної безпеки і оборони України, введеним у дію указом Президента України;
4) надра під територіями, зазначеними у пунктах 1, 2 і З цієї частини, і повітряний простір над цими територіями».
З наведеного вище аналізу регулювання у сукупності колегія суддів вбачає, що за відповідними законодавчими змінами для застосування правового режиму економічної діяльності на різних тимчасово окупованих територіях України окремого рішення про визнання тієї чи іншої її частини окупованою для визначення такого статусу за пунктом 3 частини першої статті 3 Закону, вимагає будь-яка частина території України, крім Автономної Республіки Крим та міста Севастополя, які були окуповані іще в 2014 році та визнаються такими просто в силу закону (пункт 1 частини першої статті 3 Закону).
Законом України від 21.04.2022 № 2217-ІХ «Про внесення змін до деяких законів України щодо регулювання правового режиму на тимчасово окупованій території України» (набрав чинності 07.05.2022) до Закону № 1207-VII в свою чергу були внесені численні зміни, зокрема:
- частину другу статті 1 було викладено в такій редакції:
«Датою початку тимчасової окупації Російською Федерацією окремих територій України є 19 лютого 2014 року.
Окремі об`єкти нафтогазовидобування в межах континентального шельфу України є окупованими Російською Федерацією з 19 лютого 2014 року. Перелік таких об`єктів визначається Кабінетом Міністрів України.
Автономна Республіка Крим та місто Севастополь є тимчасово окупованими Російською Федерацією з 20 лютого 2014 рок. Окремі території України, що входять до складу Донецької та Луганської областей, є окупованими Російською Федерацією (у тому числі окупаційною адміністрацією Російської Федерації) починаючи з 7 квітня 2014 року. Межі та перелік районів, міст, селищ і сіл, частин їх територій, тимчасово окупованих у Донецькій та Луганській областях з цієї дати, визначено Президентом України за поданням Міністерства оборони України, підготовленим на основі пропозицій Генерального штабу Збройних Сил України»;
- Закон був доповнений статтею 1-1 «Визначення термінів», пункт 7 частини першої якої містить визначення поняття «тимчасово окупована Російською Федерацією територія України (тимчасово окупована територія), як частини території України, в межах яких збройні формування Російської Федерації та окупаційна адміністрація Російської Федерації встановили та здійснюють фактичний контроль або в межах яких збройні формування Російської Федерації встановили та здійснюють загальний контроль з метою встановлення окупаційної адміністрації Російської Федерації»;.
- пункт 1 частини третьої статті 3 Закону був викладений у такій редакції: «сухопутна територія тимчасово окупованих Російською Федерацією територій України, водні об`єкти або їх частини, що знаходяться на цих територіях».
Однак частина третя статті 1, пункт 3 частини першої статті З, а так само частини перші статей 13, 13- 1 Закону при цьому залишилися незмінними.
Законом України "Про внесення змін до Закону України "Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України" щодо деяких питань визначення правового статусу тимчасово окупованих територій України в умовах воєнного стану від 16.11.2022 № 2764-ІХ частину третю статті 1 Закону було викладено в редакції, за якою дата початку і дата завершення тимчасової окупації територій, передбачених пунктом 3 частини першої статті 3 цього Закону, визначаються Кабінетом Міністрів України.
Діюча редакція цієї норми (у відповідності до змін, внесених Законом України "Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо звільнення від сплати екологічного податку, плати за землю та податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, за знищене чи пошкоджене нерухоме майно" № 3050-IX від 11.04.2023) вказує, що дата початку і дата завершення тимчасової окупації територій, які передбачені у пункті 3 частини першої статті 3 цього Закону, визначаються у встановленому Кабінетом Міністрів України порядку.
Апеляційний суд бере до уваги, що ані пункт 7 частини першої статті 1-1, ані пункт 1 частини третьої статті 3 Закону не містили (і зараз також не містять) жодних посилань на те, що статус тимчасово окупованих вказані у них території набувають залежно від наявності чи відсутності (а так само і дати ухвалення) будь-якого рішення того чи іншого повноважного органу державної влади України - РНБО, Кабінету Міністрів України чи іншого органу в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.
06.12.2022 Кабінет Міністрів України затвердив постанову "Деякі питання формування переліку територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих Російською Федерацією", відповідно до якої перелік територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих Російською Федерацією, затверджується Міністерством з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій за формою згідно з додатком за погодженням з Міністерством оборони України з урахуванням пропозицій відповідних обласних, Київської міської військових адміністрацій.
Відповідно до наказу Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України від 22.12.2022 № 309 "Про затвердження Переліку територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих Російською Федерацією" зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 23.12.2022 за № 1668/39004, датою окупації Кирилівської селищної територіальної громади визначено 24.02.2022.
Однак у відповідності до регулювання, запровадженого Законом України від 21.04.2022 № 2217-ІХ «Про внесення змін до деяких законів України щодо регулювання правового режиму на тимчасово окупованій території України») правовий статус тимчасово окупованої території російською федерацією в розумінні пункту 1 частини першої статті 3 Закону не залежить від того, чи ухвалив (і якщо ухвалив - то коли саме) той чи інший повноважний орган державної влади України (РНБО, Кабінет Міністрів України чи інший орган в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України) рішення про визнання певної частини території України тимчасово окупованою. Таке рішення повноважного органу державної влади України (зокрема - і Кабінету Міністрів України) для територій, визначених у пункті 1 частини першої статті 3 Закону, має не конститутивне, а лише інформативне значення, з публічною достовірністю підтверджуючи конкретну дату, з якої фактична окупація певної частини території України почалася чи припинилася.
Враховуючи викладене, з урахуванням положень статті 131 Закону України "Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України", з огляду на загальновідомий факт окупації смт. Кирилівка Мелітопольського району Запорізької області, відповідає Закону України "Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України".
Загальновідомим фактом, що не потребує окремого доказування у даному судовому дослідженні, є факт окупації Кирилівської селищної громади з 24.02.2022.
Частиною другою статті 13 Закону передбачено, що здійснення господарської діяльності юридичними особами, фізичними особами - підприємцями та фізичними особами, які провадять незалежну професійну діяльність, місцезнаходженням (місцем проживання) яких є тимчасово окупована територія, дозволяється виключно після зміни їхньої податкової адреси на іншу територію України. Правочин, стороною якого є суб`єкт господарювання, місцезнаходженням (місцем проживання) якого є тимчасово окупована територія, є нікчемним. На такі правочини не поширюється дія положення абзацу другого частини другої статті 215 Цивільного кодексу України.
Відповідно до частини другої статті 131 Закону на період тимчасової окупації переміщення товарів (робіт, послуг) з тимчасово окупованої території на іншу територію України та/або з іншої території України на тимчасово окуповану територію усіма видами транспорту, в тому числі автомобільним, залізничним, повітряним та трубопровідним транспортом, а також лініями електропередач та гідротехнічними спорудами, заборонено.
Враховуючи наведене суддівська колегія виснує про те, що Позивач з лютого по липень 2022 року не мав права здійснювати господарську діяльність з постачання електричної енергії та передавати її лініями електропередач відповідачу.
Апеляційний також зазначає, про неможливість ретроспективного зняття показів з приладу обліку електричної енергії станом на 23.02.2022 перед моментом окупації смт. Кирилівки, тому колегія суддів, дотримуючись принципу розумності та справедливості, вважає за доцільне присудити до стягнення з ТОВ "СЕЛЕНГА" частину вартості електроенергії, поставленої до 23.02.2022 включно пропорційно загальній кількості днів знаходження об`єкту споживання на підконтрольній Україні території (з урахуванням часткової оплати).
Згідно зі ст. 629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання сторонами.
Виконання сторонами зобов`язання - це здійснення ними дій з реалізації прав і обов`язків, що випливають із зобов`язання, передбаченого договором.
Положення ст. 525 ЦК України передбачають недопустимість односторонньої відмови від зобов`язання, зокрема визначено, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.
У відповідності до ст. 610 ЦК України визначено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (ст. 611 ЦК України).
Пунктом третім частини першої ст. 611 ЦК України встановлено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки.
Пунктом третім частини першої ст. 611 ЦК України встановлено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки.
Відповідно до ст. 625 ЦК України, Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
Користуючись своїм правом, Позивачем на суму боргу нараховане інфляційне збільшення за весь час прострочення, 3% річних та пеню.
Однак апеляційний суд, з урахуванням часткового визнання вимог вважає за доцільне задовольнити розмір інфляційного збільшення за весь час прострочення, 3% річних та пеню за заборгованість з 01.02.2022 по 23.02.2023.
Здійснивши перерахунок сум інфляційних втрат, 3% річних та пені суд зазначає, що розмір 3% річних становить 69, 80 грн. (за період з 25.03.2022 по 05.09.2022), інфляційних втрат - 511, 08 грн. (за період з 25.02.2022 по 31.07.2022), пені в сумі 867, 19 грн. (за період з 25.03.2022 по 05.09.2022).
Підсумовуючи вищенаведене, врахувавши доводи та вимоги апеляційної скарги щодо оскарження судового рішення, а також з огляду на зазначені вище мотиви та норми чинного законодавства України, колегія суддів дійшла до висновку про скасування оскаржуваного судового рішення місцевого господарського суду з ухваленням нового рішення, про задоволення позовних вимог в частково, а саме за електричну енергію, поставлено по 23.02.2022 в сумі 5 146, 71 грн., 3% річних - 69, 80 грн. (за період з 25.03.2022 по 05.09.2022), інфляційних втрат - 511, 08 грн. (за період з 25.02.2022 по 31.07.2022), пені в сумі 867, 19 грн. (за період з 25.03.2022 по 05.09.2022).

ВИСНОВКИ ЗА РЕЗУЛЬТАТАМИ РОЗГЛЯДУ АПЕЛЯЦІЙНОЇ СКАРГИ
Відповідно до ст. 236 ГПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.
Рішення господарського суду зазначеним вимогам не відповідає.
На підставі викладеного, колегія суддів Центрального апеляційного господарського суду вважає, що місцевим господарським судом допущено невірне застосування норм матеріального права та порушені норми процесуального права, що призвело до ухвалення помилкового рішення, яке відповідно до ст. 277 ГПК України підлягає скасуванню та ухваленню нового рішення про задоволення позовних вимог.
Враховуючи наведене та з урахуванням меж розгляду апеляційної скарги в порядку ст. 269 ГПК України, апеляційна скарга ТОВ "СЕЛЕНГА" підлягає задоволенню частково, а рішення місцевого господарського суду у даній справі має бути скасовано, прийнято нове рішення, позов задоволено частково. 

СУДОВІ ВИТРАТИ
Відповідно до п. б ч. 4 ст. 282 ГПК України, у зв`язку зі скасуванням судового акту попередньої інстанції і ухваленням нового рішення про задоволення позову, підлягають новому перерозподілу і судові витрати, понесені у зв`язку з розглядом справи у суді першої та апеляційної інстанцій.
Відповідно до ч. 4 ст.129 ГПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Зважаючи на задоволення апеляційної скарги ТОВ "СЕЛЕНГА", судові витрати, понесені останнім, підлягають відшкодуванню та покладаються на Позивача пропорційно задоволеним вимогам.

На підставі вищевикладеного, керуючись статтями 269, 270, 273, 275 - 285, 287 ГПК України, Центральний апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «СЕЛЕНГА» на рішення Господарського суду Запорізької області від 26.12.2022 - задовольнити частково.
Рішення Господарського суду Запорізької області від 26.12.2022 у справі №908/1657/22 - скасувати.
Ухвалити нове рішення про часткове задоволення позовних вимог.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Селенга» (вул. Трегубенка, буд. 6А, м. Запоріжжя, 69006, ідентифікаційний код 20500118) на користь Приватного акціонерного товариства «Енергетична компанія «Барвінок» (бул. Шевченка, буд. 18, м. Запоріжжя, 69039, адреса для листування: а/с 11782, м. Харків, 11782, ідентифікаційний код 33675278) - основного боргу 5 146, 71 грн. (3 886, 79 грн. + 1 259, 92 грн.), 3% річних - 69, 80 грн. (52, 71 грн.+ 17, 09 грн.) (за період з 25.03.2022 по 05.09.2022), інфляційних втрат - 511, 08 грн. (385, 97 грн. + 125, 11 грн.) (за період з 25.02.2022 по 31.07.2022), пені в сумі 867, 19 грн. (654,90 грн. +212, 29 грн.) (за період з 25.03.2022 по 05.09.2022) та 98, 92 грн. судового збору.
В решті позовних вимог відмовити.

Витрати зі сплати судового збору за подання апеляційної скарги, понесені з Товариством з обмеженою відповідальністю «Селенга» (вул. Трегубенка, буд. 6А, м. Запоріжжя, 69006, ідентифікаційний код 20500118) в розмірі 6 134, 27 грн. покласти на Приватного акціонерного товариства «Енергетична компанія «Барвінок» (04116, м. Київ, вулиця Старо-київська, будинок 10г, С, 7; ідентифікаційний код 33675278).

Видачу наказів, з урахуванням відповідних реквізитів, доручити Господарському суду Дніпропетровської області.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття. 
Право касаційного оскарження, строк на касаційне оскарження та порядок подання касаційної скарги передбачено ст. ст. 286-289 ГПК України. 
Повний текст постанови складено 06.03.2026.

Головуючий суддя С.В. Мартинюк

Суддя О.Ю. Соп`яненко

Суддя Ю.А. Джепа