Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
17.02.2026  	Справа №607/25500/25 Провадження №2/607/411/2026	

Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області у складі головуючого судді Позняка В.М., за участю секретаря судового засідання Козак О.Є., 
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Тернополі в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «Ейс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -

ВСТАНОВИВ:
Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «Ейс» звернулося в суд із позовом до ОСОБА_1 , просить стягнути із відповідача заборгованість за Кредитним договором №146330 від 12.07.2024 у розмірі 11197,10 грн.
Позов мотивовано тим, що ТОВ «Фінансова компанія «Кредіплюс» та ОСОБА_1 12.07.2024 уклали в електронній формі кредитний договір №146330 на суму 6945 гривень. 
Первісний кредитор перерахував Відповідачу грошові кошти у розмірі 6945 грн 12.07.2024 на банківську карту НОМЕР_1 . 
На підставі договору факторингу від 10.10.2024 № 10102024 між Первісним кредитором та ТОВ «Фінансова Компанія «Ейс» до позивача перейшло право вимоги за Кредитним договором №146330 від 12.07.2024. 
Заборгованість Відповідача за Кредитним договором, становить 11197,10 грн, яка складається з: 6 057,08 грн - заборгованість по тілу кредиту; 4 739,02 грн - заборгованість по несплаченим відсотків за користування кредитом; заборгованість по відсотках за користування кредитом; 401,00 грн - заборгованість по комісії.
Ухвалою судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 15.12.2025 відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження.
Позивач в судове засідання свого представника не направив, звернувся в суд із заявою, в якій просив розглядати справу в його відсутності.
Відповідач належним чином повідомлявся про час та місце слухання справи, в судове засідання не з`явився, не повідомив про причини неявки, відзиву на позов не надав. Зважаючи на відсутність заперечень позивача, суд постановив проводити заочний розгляд справи.
Розглянувши справу, судом досліджено такі докази та встановлено такі обставини.
ТОВ «Фінансова компанія «Кредіплюс» та ОСОБА_1 12.07.2024 уклали в електронній формі договір кредитної лінії №146330.
Сума (загальний розмір) кредиту становить 6945.00 грн надається не пізніше наступного дня після укладення Договору в наступному порядку: у розмірі 5000.40 грн. на № рахунку/картки Позичальника № НОМЕР_2 , у національній валюті (далі - рахунок Позичальника); у розмірі 1944.60 грн. шляхом погашення заборгованості Позичальника за комісією, нарахованою згідно п.2.5 індивідуальної частини.
Проценти за користування кредитом нараховуються за ставкою 586,00 % річних. Тип процентної ставки - фіксована. 
Загальний строк кредитування за цим Договором складає 70 днів з 12.07.2024 по 20.09.2024.
Строк на який надається кредит встановлюється графіком платежів. Періодичність виплат кредиту, процентів та комісії за кредитом становить 1 раз на два тижні. Конкретні дати вказані в графіку платежів
Договір підписаний позичальником одноразовим ідентифікатором 575f0bcd, який було відправлено 12.07.2024 16:21:04 на номер 0675880350
Відповідно до довідки ТОВ "ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ "КРЕДІПЛЮС" (ЄДРПОУ 40474269) повідомляє про успішність наступних операцій, згідно договору №1412/22-1 від 14.12.2022 укладеного з ТОВ "Фінансова компанія "Контрактовий дім", для - ОСОБА_1 , НОМЕР_3, 146330, 12.07.2024, на карту НОМЕР_2 5000,4 UAH 12.07.2024 16:20 1438474204 122633938, підстава - видача кредиту №146330 від 12.07.2024.
Факт належності відповідачу платіжної карти, фінансовий номер телефону та отримання відповідачем коштів підтверджується довідкою АТ «КБ «Приватбанк» від 15.12.2025 та банківською випискою (а.с.72-73).
ТОВ «Фінансова компанія «Кредіплюс» та ТОВ «Фінансова Компанія «Ейс» 10.10.2024 уклали договір факторингу № 10102024. 
Відповідно до п. 2.1. Договору факторингу 1 Клієнт зобов`язується відступити Фактору Права вимоги, зазначені у відповідних Реєстрах прав вимоги, а Фактор зобов`язується їх прийняти та передати грошові кошти в розпорядження Клієнта за плату на умовах, визначених цим Договором.
Згідно п. 4.1. Договору факторингу 1 Право вимоги переходить від Клієнта до Фактора з моменту підписання ними відповідного Реєстру прав вимог та Акту приймання-передачі Реєстру, по формі встановленій у відповідному Додатку.
Відповідно до Реєстру Боржників №4 від 07.01.2025 до Договору Факторингу 1 та Акту приймання-передачі Реєстру прав вимог №4 від 07.01.2025 до Договору Факторингу 1 (Додаток №10, № 11), до Позивача перейшло право вимоги до Відповідача.
Також, відповідно до платіжної інструкції від 14.01.2025 N 5291 позивач оплатив ТОВ "ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ "КРЕДІПЛЮС» 500 000,00, підстава - оплата за відступлення права вимоги згідно Договору факторингу №10102024 від 10.10.2024.
Відповідно до розрахунку ТОВ «Фінансова компанія «Кредіплюс» заборгованість ОСОБА_1 за Кредитним договором №146330 від 12.07.2024 становить 11197,10 грн, яка складається з: 6 057,08 грн - заборгованість по тілу кредиту; 4 739,02 грн - заборгованість по несплаченим відсотків за користування кредитом;.
Дослідивши та оцінивши докази, суд доходить такого висновку.
Сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (частина 1 статті 627 ЦК України).
Відповідно до частини першої статті 205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом.
Згідно статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку.
Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).
Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів.
Відповідно до висновків, викладених у постановах Верховного Суду від 09 вересня 2020 року у справі № 732/670/19, від 23 березня 2020 року у справі № 404/502/18, від 07 жовтня 2020 року № 127/33824/19, будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного або Господарського кодексів України може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (статі 205, 207 ЦК України).
Особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію».
Враховуючи приписи статей 3, 11, 12 Закону України «Про електронну комерцію». Судом першої інстанції вірно визначено, що укладання договору в електронному вигляді через інформаційно-комунікаційну систему можливе за допомогою електронного підпису лише за умови використання засобу електронного підпису усіма сторонами цього правочину. В іншому випадку електронний правочин може бути підписаний сторонами електронним підписом одноразового ідентифікатора та/або аналогом власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.
Верховний Суд у постанові від 12.01.2021 у справі № 524/5556/19 підтверджує, що суди дійшли обґрунтованого висновку про те, що оспорюваний договір про надання фінансового кредиту підписаний позивачкою за допомогою одноразового паролю-ідентифікатора, тобто належними та допустимими доказами підтверджено укладання між сторонами спірного правочину. Без отримання листа на адресу електронної пошти та/або смс- повідомлення, без здійснення входу на сайт товариства за допомогою логіна особистого кабінету і пароля особистого кабінету кредитний договір між позивачем та відповідачем не був би укладений. Сторони досягли згоди щодо усіх істотних умов правочину, що спростовує доводи касаційної скарги у цій частині».
Згідно із частини першої статті 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору (частина друга статті 1056-1 ЦК України).
Згідно з частиною другою статті 1054 ЦК України до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави (ст. ст. 1046-1053), якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.
Статтею 1046 ЦК України передбачено, що за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.
Відповідно до статті 1047 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.
За приписами частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.
Судом установлено, що ТОВ «Фінансова компанія «Кредіплюс» та ОСОБА_1 12.07.2024 уклали в електронній формі кредитний договір №146330 на суму 6945 гривень, що підтверджується змістом договору.
При цьому, як видно із долучених позивачем доказів, первісним кредитором перераховано на рахунок позивача тільки 5000 грн.
Суд зазначає, що позивач у договорі не зазначив та не надав доказів наявності переліку додаткових та супутніх послуг Кредитодавця та/або кредитного посередника, які пов`язані з отриманням кредиту, які надаються відповідачу за які встановлена комісія за надання кредиту та обслуговування, тому, суд вважає, що положення кредитного договору щодо обов`язку позичальника сплачувати комісію є нікчемними відповідно до частини першої статті 11, частини п`ятої статті 12 Закону України «Про споживче кредитування» (подібні висновки викладені у постанові Об`єднаної палати Верховного Суду від 06.11.2023 по справі №204/224/21).
Тому, включення до тіла кредиту комісії у розмірі 1945 грн є протиправним.
З цих же підстав відповідачем безпідставно нараховано комісію 401,00 грн.
Згідно із статтею 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.
Відповідно до частини другої статті 516 ЦК України якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням.
За договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника) (частина перша статті 1077 ЦК України).
Як встановлено судом, право вимоги по Кредитному договору №146330 на підставі договору факторингу було відступлено Первісним кредитором на користь ТОВ «Фінансова Компанія «Ейс», що підтверджується змістом договору, реєстром прав вимог, актом приймання передачі, та платіжною інструкцією, які досліджені судом.
Обраховуючи суму відсотків, суд враховує, що відповідно до частини п`ятої статті 12 Закону України «Про споживче кредитування» умови договору про споживчий кредит, які обмежують права споживача порівняно з правами, встановленими цим Законом, є нікчемними. Договір про споживчий кредит, укладений з порушенням вимог частини першої цієї статті, є нікчемним.
Відповідності до статті 8 Закону України «Про споживче кредитування», у урахуванням змін, які внесені Законом України « Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг», реальна річна процентна ставка обчислюється відповідно до нормативно-правових актів Національного банку України.  Для цілей обчислення реальної річної процентної ставки та денної процентної ставки визначаються загальні витрати за споживчим кредитом.  
До загальних витрат за споживчим кредитом включаються:  доходи кредитодавця у вигляді процентів;  комісії кредитодавця, пов`язані з наданням, обслуговуванням і поверненням кредиту, у тому числі комісії за обслуговування кредитної заборгованості, розрахунково-касове обслуговування, юридичне оформлення тощо;  інші витрати споживача на додаткові та/або супутні послуги, які підлягають сплаті на користь кредитного посередника (за наявності) та третіх осіб згідно з вимогами законодавства України та/або умовами договору про споживчий кредит (платежі за послуги кредитного посередника, страхові та податкові платежі, збори на обов`язкове державне пенсійне страхування, біржові збори, платежі за послуги державних реєстраторів, нотаріусів, інших осіб тощо).  
Максимальний розмір денної процентної ставки, розрахованої відповідно до частини четвертої цієї статті, не може перевищувати 1 %.
При цьому, у відповідності до пункту 17 Розділу IV "Прикінцеві та перехідні положення" Закону передбачено, що тимчасово, протягом 240 днів з дня набрання чинності Законом України "Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг" (24.12.2023), установити, що максимальний розмір денної процентної ставки не може перевищувати:  протягом перших 120 днів - 2,5 %;  протягом наступних 120 днів - 1,5 %.
Отже, із аналізу вказаних норм можна зробити висновок, що періоди дії максимально дозволених денних процентних ставок згідно з Законом (що набрав чинності 24.12.2023) будуть становити:
24.12.2023 - 22.04.2024: не більше 2,5% на день;
23.04.2024 - 20.08.2024: не більше 1,5% на день:
з 21.08.2024 і далі: не більше 1% на день.
Отже, виходячи із суми боргу 5000 грн:
- з 12.07.2024 по 20.08.2024 (39 днів) - розмір відсотків не міг перевищувати 1,5 % в день у розмірі 75 грн, загальний розмір відсотків 2925 (39 Х75) грн.
- з 21.08.2024 по 20.09.2024 (31 день) розмір відсотків не міг перевищувати 1 % в день у розмірі 50 грн, загальний розмір відсотків 1550 (31 Х50) грн.
Отже, розмір відсотків за заявлений у позові період кредитування не може перевищувати 4475 (2925+155) грн. 
Більше того, розмір комісії включається до максимальної відсоткової ставки, який, як констатовано судом, вже становить максимальний розмір, встановлений у статті 8 Закону України «Про споживче кредитування».
Тому, вимога про стягнення комісії не підлягає до задоволення ще й з цих підстав.
Разом із тілом кредиту, загальні витрати мали б становити 9475 грн. 
При цьому, відповідно до розрахунку, відповідач 03.09.2024 здійснив оплату 1470 грн, а отже, розмір заборгованості не міг перевищувати 8005 (9475-1470) гривень.
Положеннями частини першої статті 1049 ЦК України визначено, що позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Якщо договором не встановлений строк повернення позики або цей строк визначений моментом пред`явлення вимоги, позика має бути повернена позичальником протягом тридцяти днів від дня пред`явлення позикодавцем вимоги про це, якщо інше не встановлено договором.
Відповідно до частини першої статті 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
Згідно статті 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
В силу приписів частини другої статті 615 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання не звільняє винну особу від відповідальності за порушення зобов`язання.
Виходячи із принципу змагальності сторін, у спорі про стягнення кредитної заборгованості на позивача покладається тягар доведення надання позичальнику кредитних коштів та порушення боржником своїх зобов`язань щодо повернення кредиту, а на відповідача відповідно лежить тягар доведення відсутності у нього заборгованості (висновки ВС у постанові ВС від 30 серпня 2023 року у справі № 753/20537/18).
Відповідно до частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Оскільки строк кредитування сплинув, відповідачем не спростовано розмір заборгованості 8005 гривень, тому позов в цій частині підлягає до задоволення.
Позивач при зверненні до суду поніс судові витрати на суму 2422,40 грн - зі сплати судового збору та 7000 грн - витрат на правову допомогу, що підтверджується договором із АБ «Соломко і партнери» від 09.07.2025, додатковою угодою до договору про надання правничої допомоги, актом приймання-передачі наданих послуг на суму 7000 грн, довіреністю, ордером, разом - 9422,40 (2422,40+7000) грн.
Зважаючи на те, що позов задоволено, частково - на суму 8005 грн із 11197,10 грн, що становить 71,49 %, на підставі частини першої 141 ЦПК України, з відповідача підлягають стягненню на користь позивача 6736,07 (71,49 % від 9422,40) гривень судових витрат.
На підставі наведеного та керуючись статтями 4, 12, 76, 77, 78, 80, 81 141, 258, 259, 264, 265, 280-282, 354, 355 Цивільного процесуального кодексу України, суд, -
УХВАЛИВ:
Позов задовольнити частково. 
Стягнути із ОСОБА_1 в користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «Ейс» 8005 гривень 00 копійок заборгованості за Кредитним договором №146330 від 12.07.2024 та 6736 гривень 07 копійок судових витрат.
В задоволенні решти позовних вимог відмовити.
Заочне рішення може бути переглянуто Тернопільським міськрайонним судом Тернопільської області за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.
У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починається відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.
Апеляційна скарга на заочне рішення суду відповідачем подається протягом тридцяти днів здати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення до Тернопільського апеляційного суду.
Апеляційна скарга на рішення суду учасниками справи подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Тернопільського апеляційного суду.
Якщо у судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину рішення суду або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.
Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 Цивільного процесуального кодексу України.
Заочне рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційної скарги не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення суду, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Реквізити сторін:
Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "ЕЙС", 02094, Україна, місто Київ, вул. Поправки Юрія, будинок 6, кабінет 13, ЄДРПОУ 42986956, засоби зв`язку: тел.: НОМЕР_5, ел. пошта: fincomace@gmail.com.
Відповідач: ОСОБА_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_3 , дата народження: ІНФОРМАЦІЯ_1 , засоби зв`язку: тел.: НОМЕР_4 .

Головуючий суддя	В. М. Позняк