Справа № 187/425/26

3/0187/229/26 

П О С Т А Н О В А 
про закриття провадження по справі
"24" березня 2026 р. 

Петриківський райсуд Дніпропетровської області у складі головуючого судді Іщенко І.М., за участі прокурора Усатого О.П., Сокоревич Р.Р. розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали, що надійшли з Управління стратегічних розслідувань в Дніпропетровській області Департаменту стратегічних розслідувань Національної поліції України про притягнення до адміністративної відповідальності 
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , 
уродженця м. Северодонецьк Луганської області, 
працював головним спеціалістом Міжрегіонального відділу у 
Херсонській області, АР Крим та м. Севастополі до 07.12.2023 року,
зареєстрованого за адресою: 
АДРЕСА_1 , проживає на цей час АДРЕСА_2 ,
за скоєння адміністративного правопорушення, 
передбаченого ч. 1 ст. 172-6 КУпАП, 

В С Т А Н О В И В 
11 березня 2026 року до Петриківського райсуду Дніпропетровської області надійшов адміністративний протокол за порушення ч.1 ст.172-6 КУпАП відносно ОСОБА_2 в якому зазначене наступне .
Відповідно до наказу Міністерства у справах ветеранів України «Про призначення ОСОБА_2 » № 125-к від 08.07.2019 ОСОБА_2 було призначено на посаду головного спеціаліста Міжрегіонального відділу у Херсонській області, АР Крим та м. Севастополі Міністерства у справах ветеранів України з 09.07.2019 року зі збереженням 8 рангу державного службовця.
Відповідно до наказу Міністерства у справах ветеранів України «Про переведення ОСОБА_2 » № 12-к від 02.01.2023 ОСОБА_2 було переведено на рівнозначну посаду головного спеціаліста Міжрегіонального відділу у Дніпропетровській, Херсонській областях, АР Крим та м. Севастополі Міністерства у справах ветеранів України з 02.01.2023 року.
Відповідно до наказу Міністерства у справах ветеранів України «Про звільнення ОСОБА_2 » № 1049-к від 30.11.2023 ОСОБА_2 було звільнено за власним бажанням з 07.12.2023.
Отже, ОСОБА_2 будучи головним спеціалістом Міжрегіонального відділу у Дніпропетровській, Херсонській областях, АР Крим та м. Севастополі Міністерства у справах ветеранів України, згідно з п.п. «в» п. 1 ч. 1 ст. З Закону є суб`єктом відповідальності за вчинення корупційних правопорушень і правопорушень, пов`язаних з корупцією, та суб`єктом декларування відповідно до ст. З Закону.
Частиною 1 ст. 45 Закону України «Про запобігання корупції», передбачено, що особи, зазначені у пункті 1, підпунктах "а”, мв"-мґ" пункту 2 частини першої статті 3 цього Закону, зобов`язані щорічно до 1 квітня подавати шляхом заповнення на офіційному веб-сайті Національного агентства декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування (далі - декларація), за минулий рік за формою, що визначається Національним агентством.
Згідно з абз. 2 ч. 2 ст. 45 Закону України «Про запобігання корупції» встановлено, що особи, які припинили діяльність, пов`язану з виконанням функцій держави або місцевого самоврядування, або іншу діяльність, зазначену у підпунктах "а”, 'У-У' пункту 2 частини першої статті 3, зобов`язані до 1 квітня наступного року після року припинення діяльності подати в установленому частиною першою цієї статті порядку декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, за минулий рік.
Пунктом 5 ч. 1 ст. 12 Закону передбачено, що Національне агентство з метою виконання покладених на нього повноважень має право приймати з питань, що належать до його компетенції, обов`язкові для виконання нормативно-правові акти. Нормативно-правові акти Національного агентства підлягають державній реєстрації Міністерством юстиції України та включаються до Єдиного державного реєстру нормативно-правових актів, що зазначено.
Відповідно до абзацу 16 частини 1 статті 1 Закону №1700-VII суб`єкти декларування - особи, зазначені у пункті 1, підпунктах "а", "в"-"ґ" пункту 2, пункті 4 частини першої статті 3 цього Закону, інші особи, які зобов`язані подавати декларацію відповідно до цього Закону
ОСОБА_2 припинивши діяльність, пов`язану з виконанням функцій держави або місцевого самоврядування у зв`язку зі звільненням 07.12.2023 з посади головного спеціаліста Міжрегіонального відділу у Херсонській області, АР Крим та м. Севастополі Міністерства у справах ветеранів України в порушення вимог абз. 2 ч. 2 ст. 45 Закону несвоєчасно, без поважних причин подав декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування за 2023 рік, (після звільнення) а саме - 11.04.2024 о 10 год. 52 хв., чим вчинив адміністративне правопорушення, пов`язане з корупцією, відповідальність за яке передбачена ч. 1 статті 172-6 Кодексу України про адміністративні правопорушення 
( порушення вимог фінансового контролю).
В протоколі зазначено, що датою вчинення адміністративного правопорушення пов`язаного з корупцією слід вважати 11.04.2024 року, тобто день несвоєчасного подання декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування.
Місцем вчинення правопорушення ОСОБА_2 є місце несвоєчасного
подання декларації за адресою:  
АДРЕСА_3 , що підтверджується наданими ним поясненнями.
Датою виявлення вчиненого ОСОБА_2 адміністративного
правопорушення пов`язаного з корупцією, передбаченого частиною 1 статті 172-6 КУпАП слід вважати дату складання зазначеного протоколу. 
У судовому засіданні ОСОБА_2 не визнав факт вчинення правопорушення , пояснивши, що звільнившись із посади 30.11.2023 року з місця роботи він подав декларацію за 2023 рік він тільки 11 квітня 2024 року, так як в нього був відсутній власний комп`ютер і він на протязі 4 місяців не зміг самостійно подати декларацію, заповнив її із чужого комп`ютера і не заперечує, що передав деклрацію із порушенням строків подачі.
Прокурор Усатий О.П. в судовому засіданні зробив висновок про вчинення ОСОБА_2 правопорушення, що пов`язане з корупцією, та можливість притягнення його до відповідальності, так як датою вчинення правопорушення слід вважати 11.04.2024 року - день подачі декларації після звільнення від 07.12.2023 року , а датою виявлення правопорушення вважає 21.02.2026 року, а саме день складання протоколу уповноваженою особою.
Заслухавши пояснення ОСОБА_2 , думку прокурора, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступних висновків.
Конституцією України (ст.68) передбачено обов`язок неухильного додержання Конституції України та законів України, незнання яких не звільняє від юридичної відповідальності.
Відповідно до положень ч.1 ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.
Відповідальність за ч.1 ст.172-6 КУпАП настає у разі несвоєчасного подання без поважних причин декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування.
Частиною 2 статті 45 Закону України «Про запобігання корупції» передбачено, що особи, які припинили діяльність, пов`язану з виконанням функцій держави або місцевого самоврядування, або іншу діяльність, зазначену у підпунктах "а", "в"-"ґ" пункту 2 частини першої статті 3, зобов`язані до 1 квітня наступного року після року припинення діяльності подати в установленому частиною першою цієї статті порядку декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, за минулий рік. 
ОСОБА_2 будучи суб`єктом відповідальності за правопорушення, пов`язані з корупцією, несвоєчасно 11.04.2024 року без поважних причин подав декларацію особи, яка уповноважена на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, після звільнення 07.12.2023 року за 2023 рік, яку зобов`язаний був подати спочатку до 08.01.2024 року ( щомісячну) і до 01.04.2024 року ( щорічну), тобто пропустив без поважних причин строки подачі декларації, що підтверджено даними з Єдиного державного реєстру декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави та місцевого самоврядування .
Як вбачається із послідовності дій користувача ОСОБА_2 вхід до системи за допомогою кваліфікованого електронного був здійснений 10.04.2024 року, а подання самої декларації відбулось 11.04.2024 року в 10.53 ( а.с.21-23) що і не заперечував сам ОСОБА_2 в суді.
За таких обставин вчинення ОСОБА_2 адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.172-6 КУпАП, є підтвердженим та доведеним.
В той же час, з матеріалів справи вбачається, що моментом виявлення вчиненого адміністративного правопорушення, тобто моментом, з якого уповноважений орган дізнався про правопорушення є 15 січня 2025 року, що підтверджено повідомленням завідуючого Сектора Національного агенства про факт неподання чи несвоєчасного подання декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування ОСОБА_3 
про виявлення факту порушення ОСОБА_4 ч.1 ст. 512 Закону України « Про запобігання корупції», а саме неподання щорічної декларації за 2023рік
на адресу уповноваженого органу з питань запобігання корупції- Департамент стратегічних розслідувань Національної поліції України, яким повідомлення були зареєстровані 14.07.2025 року ( а.с.16-18)
У наданих 21.02.2026 року старшому оперуповноваженому 6 Управління стратегічних розслідувань в Дніпропетровської області ДСР НП України письмових поясненнях ОСОБА_2 підтвердив факт несвоєчасного подання декларації за 2023 рік пославшись на відсутність особистого комп`ютера
Таким чином, наявні документи свідчать, що принаймні з 15.01.2025 року, орган, уповноважений складати протокол про зазначене правопорушення, був обізнаний з фактом правопорушення та виявив його, а станом на 18.07. 2025 року мав у розпорядженні всі матеріали та докази для складення відповідного протоколу про вчинення правопорушення.
Натомість, протокол було складено лише 21 лютого 2026 року. До суду справа надійшла 11.03.2026 року.
Відповідно до ч.4 ст. 38 КУпАП, адміністративне стягнення за вчинення правопорушення, пов`язаного з корупцією, може бути накладено протягом шести місяців з дня його виявлення, але не пізніше двох років з дня його вчинення. В разі закінчення на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених ст.38 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення підлягає закриттю відповідно до ст.247 п.7 КУпАП.
Незважаючи на доводи прокурора про те, що строки притягнення до відповідальності не закінчились, оскільки саме дата складання протоколу є тією датою, з якої починається відлік шестимісячного строку, такі доводи суд вважає неприйнятними, оскільки такою позицією порушується право особи на правову визначеність, призводить до того, що право такої особи не бути притягнутим до відповідальності зі спливом чітко визначеного законом строку, пов`язується із суб`єктивною поведінкою уповноваженого органу та його посадових осіб, яка може полягати у несвоєчасній реєстрації відповідних повідомлень, переданню таких повідомлень на розгляд іншим органам та невиправданих строках розгляду повідомлень такими органами.
Так, у ситуації, яка є предметом даного судового розгляду, повідомлення щодо ОСОБА_2 до НАЗК надійшло 15.01.2025 року, протокол про адміністративне правопорушення уповноваженим підрозділу НПУ складено 21.02.2026 року, до суду справа надійшла лише 11.03.2023 року.
Закриваючи провадження у справі, суд виходить із того, що момент виявлення порушення не можна ототожнювати з часом складення протоколу про адміністративне правопорушення, оскільки останній є засобом не виявлення, а фіксації правопорушення. Факт виявлення порушення - це окрема подія, яка завжди передує складанню протоколу про вчинення порушення.
У законодавстві чітко не визначено, що є моментом виявлення правопорушення, тоді як судова практика послідовно пов`язує цей момент з днем виявлення правопорушення саме органом, який уповноважений на складання відповідного протоколу про адміністративне правопорушення, як початкового етапу процедури притягнення особи до адміністративної відповідальності.
Днем виявлення правопорушення слід вважати день, коли до уповноваженого органу надійшли будь-які відомості про можливе вчинення адміністративного правопорушення (постанова Верховного Суду від 28.02.2019 в справі №149/2498/17).
Як встановлено судом, повідомлення уповноваженої особи про наявність порушень антикорупційного законодавства надійшло до НАЗК ще 21 лютого 2024 року і містить пряму вказівку на можливе вчинення адміністративного правопорушення, пов`язаного з корупцією, дані як про суть порушення, так і про особу, яка їх вчинила.
Строк накладення адміністративного стягнення у справах про адміністративні правопорушення - це певний період часу, протягом якого дія чи подія мають юридичне значення. Цей строк не поновлюється і не продовжується і є гарантією того, що будь-які дії щодо притягнення особи до відповідальності після його закінчення мають бути припинені.
Під час розгляду справи суд враховує практику Європейського Суду з прав людини (пункт 137 Рішення від 9 січня 2013 року у справі «Олександр Волков проти України» (заява № 21722/11) про те, що строки давності слугують кільком важливим цілям, а саме: забезпеченню юридичної визначеності та остаточності, захисту потенційних відповідачів від незаявлених вчасно вимог, яким може бути важко протистояти, та запобігти будь-якій несправедливості, яка могла б виникнути, якби від судів вимагалося виносити рішення щодо подій, що мали місце у віддаленому минулому, на підставі доказів, які через сплив часу стали ненадійними та неповними.
Адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до адміністративної відповідальності ґрунтуються на конституційних принципах та правових презумпціях, які зумовлені визнанням і дією принципу верховенства права в Україні (перше речення абзацу першого підпункту 4.1 пункту 4 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 22 грудня 2010 року № 23-рп/2010).
Принцип юридичної визначеності означає, що «обмеження основних прав людини та громадянина і втілення цих обмежень на практиці допустиме лише за умови забезпечення передбачуваності застосування правових норм, встановлюваних такими обмеженнями. Тобто обмеження будь-якого права повинне базуватися на критеріях, які дадуть змогу особі відокремлювати правомірну поведінку від протиправної, передбачати юридичні наслідки своєї поведінки» (абзац третій підпункту 3.1 пункту 3 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 29 червня 2010 року № 17-рп/2010).
За таких обставин, суд дійшов переконання, що 6-місячний строк з дня виявлення правопорушення розпочався 15.01.2025 року та закінчився 
15 .07. 2025 року.
Враховуючи що на час розгляду адміністративної справи спливли строки, визначені ст.38 ч.4 КУпАП, вчинене правопорушення не є триваючим, провадження по справі підлягає закриттю.
При цьому, ст.247 КУпАП не передбачає обов`язку чи можливості суду вирішувати питання щодо винуватості особи у вчиненні правопорушення.

На підставі викладеного, керуючись ст.38,172-6 ч.1, 247 п.7, 283-285 КУпАП, суд
ПОСТАНОВИВ
Провадження по справі відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 за порушення ч.1 ст.172-6 КУпАП закрити в зв`язку з закінченням строків притягнення до адміністративної відповідальності.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку протягом десяти днів з дня її винесення до Дніпровського апеляційного суду.

Суддя:	  	І. М. Іщенко