Справа № 465/9224/24 Головуючий у 1 інстанції: Баран О.І 
Провадження № 22-ц/811/2852/25 Доповідач в 2-й інстанції: Мікуш Ю. Р. 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 

23 березня 2026 року Львівський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: 
Головуючої судді: Мікуш Ю.Р.,
суддів: Савуляка Р.В., Шандри М.М.
секретар Іванова О.О.
без участі сторін

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи в м. Львові цивільну справу №465/9224/24 за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 -адвоката Васечко Юрія Андрійовича на рішення Франківського районного суду м.Львова від 11 липня 2025 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ВУСО», ОСОБА_2 , про стягнення страхового відшкодування, матеріальної шкоди, - 
в с т а н о в и в :
20 листопада 2024 року представник позивача – адвокат Васечко Ю.А. звернувся до Франківського районного суду м. Львова з позовом, у якому просить стягнути з Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ВУСО» на користь позивача страхове відшкодування у розмірі 10 883,04 грн, з ОСОБА_2 на користь позивача 26 435,31 грн матеріальної шкоди та вирішити питання про розподіл судових витрат.
В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що йому завдано матеріальної шкоди внаслідок пошкодження його транспортного засобу («Chevrolet», реєстраційний номерний знак транспортного засобу НОМЕР_1 ) в результаті дорожньо-транспортної пригоди, яка відбулась 14.06.2024 з вини водія ОСОБА_2 в момент керування ним транспортним засобом «Renault», реєстраційний номерний знак транспортного засобу НОМЕР_2 . З врахуванням п. 33.2. Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», учасники дорожньо-транспортної пригоди прийняли рішення про складення спільного повідомлення про таку (Європротокол).У подальшому, 26.06.2024 від страхової компанії «ВУСО» позивач отримав страхову виплату у розмірі 30 970,31 грн, яка є недостатньою, з урахуванням складеного пізніше, на замовлення позивача, висновку експерта. Тому, з СК «ВУСО» просить стягнути 10 883,04 грн недоплаченої суми страхового відшкодування, а з ОСОБА_2 – 26 435,31 грн різниці між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою.
29 січня 2025 року СК «ВУСО» доплатила позивачу 10 883,04 грн страхового відшкодування , тому представник просив про закриття провадження у справі до страхової компанії, у зв`язку з відсутністю предмету спору. .
Оскаржуваним рішенням суду у задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 стягнення страхового відшкодування та матеріальної шкоди – відмовлено.
Закрито провадження у справі в частині вимог ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ВУСО» про стягнення 10 883,04 грн.
Додатковим рішенням Франківського районного суду м.Львова від 26 серпня 2025 року заяву представника позивача, адвоката Васечка Юрія Андрійовича, про вирішення питань розподілу судових витрат у справі за позовом ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ВУСО», ОСОБА_2 про стягнення страхового відшкодування, матеріальної шкоди залишено без задоволення..
Рішення оскаржив представник позивача –адвокат Васечко Ю.А. В апеляційній скарзі зазначає, що не погоджується з рішенням суду, вважає його незаконним та необґрунтованим. Стверджує, що суд належним чином не дослідив як доказ договір добровільного страхування, який став підставою для відмови у позові. Зазначає, що страхова компанія виплатила позивачу страхове відшкодування в розмірі 41853,35 з урахуванням коефіцієнта фізичного зносу, однак такого недостатньо для повного відшкодування завданої шкоди,зокрема відповідно до висновку експертизи вартість відновлювального ремонту становить 68288,66 грн. Різниця між вартістю матеріального збитку (68288,66) та розміром виплаченого страхового відшкодування (41853,35 грн.) становить 26435,31 грн., яка підлягає стягненню з винної особи, відповідно до вимог ст.1194 ЦК України . Вважає помилковим висновок суду про те, що позивач мав право на відшкодування шкоди за рахунок договору добровільного страхування, оскільки п.4 договору передбачено, що цивільно-правова відповідальність ОСОБА_2 настає у розмірі , що перевищує страхові суми , встановлені згідно із Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». Розмір страхової суми у випадку даної події оформленої згідно з Європротоколом становить 80000 грн., а вартість відновлювального ремонту автомобіля з урахуванням коефіцієнта фізичного зносу складає 41853,35 грн., отже договір добровільного страхування не діє у спірних правовідносинах. Просить рішення суду в частині відмови у стягненні матеріальної шкоди в розмірі 26435,31 грн. з ОСОБА_2 скасувати та ухвалити в цій частині нове рішення про задоволення позову. 
Представник СК «ВУСО» Шилін В.А. подав відзив на апеляційну скаргу. У відзиві зазначає, що вважає рішення суду законним, тому просить апеляційну скаргу залишити без задоволення. Просить також вирішити питання судових витрат на правничу допомогу в апеляційному суді, розмір якої становить 5000 грн. 
Представник ОСОБА_2 -адвокат Крамар Анна Олександрівна подала відзив на апеляційну скаргу. У відзиві зазначає, що рішення суду є законним та обґрунтованим. Вважає правильним висновок суду про те, що усі позовні вимоги мали бути звернуті до СК «ВУСО». Звертає увагу, що відповідальність страховика за Європотоколом на час ДТП становила 80000 грн. , а сума страхової виплати склала 41853,35 грн. Позивач просив суму шкоди у 68288,66 грн, що не перевищує 80000,00 грн., тому суд правомірно відмовив у задоволенні позову до ОСОБА_2 . Просить апеляційну скаргу залишити без задоволення. 
Представник позивача-адвокат Васечко Ю.А. подав відповідь на відзив відповідача ОСОБА_2 ,який аналогічний доводам апеляційної скарги. 
13 лютого 2026 року представник позивачки-адвокат Васечко Ю.А. надіслав клопотання про проведення судового засідання з викликом сторін. В обґрунтування клопотання зазначає, що у справі досліджуються умови договору добровільного страхування та їх впливу на розподіл відповідальності за відшкодування шкоди, що обумовлює необхідність надання усних пояснень. 
Розглянувши клопотання, колегія суддів дійшла висновку, що підстав для його задоволення немає.
Відповідно до ч.1 ст.369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше тридцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.
Враховуючи те, що ціна позову становить менше тридцяти прожиткових мінімумів для працездатних осіб, підстав для розгляду справи у судовому засіданні з участю сторін немає. 
Згідно з ч.13 ст.7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.
Виключно бажання сторони у справі викласти під час публічних слухань свої аргументи, які вже висловлені, зокрема, у позовній заяві, апеляційній скарзі та у відповіді на відзив не зумовлюють необхідність призначення до розгляду справи з викликом її учасників (ухвала Великої Палати Верховного Суду у справі № 668/13907/13-ц).
Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення, апеляційний суд дійшов висновку, що підстав для задоволення апеляційної скарги немає. 
Судом встановлено такі обставини. 
14.06.2024, близько 07 год. 30 хв., за адресою: м. Львів, вул. Петлюри, 2А, відбулася дорожньо-транспортна пригода за участю транспортного засобу «Chevrolet aveo», реєстраційний номерний знак транспортного засобу НОМЕР_1 , яким керувала позивач та транспортного засобу «Renault», реєстраційний номерний знак транспортного засобу НОМЕР_2 , яким керував ОСОБА_2 . Внаслідок зазначеного ДТП автомобілі отримали механічні пошкодження .
На момент дорожньо-транспортної пригоди цивільно-правова відповідальність водія транспортного засобу «Chevrolet aveo», реєстраційний номерний знак транспортного засобу НОМЕР_1 , була застрахована у ТДВ «СК «Гардіан» .
Позивач є власником транспортного засобу «Chevrolet aveo», реєстраційний номерний знак транспортного засобу НОМЕР_1 , що підтверджується копією свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_3 .
Цивільно-правова відповідальність ОСОБА_2 , як власника наземного транспортного засобу «Renault», реєстраційний номерний знак транспортного засобу НОМЕР_2 була забезпечена за договором добровільного страхування цивільної відповідальності власників наземного транспорту (поліс № NN9ANY9 від 06.02.2024 - Поліс № 219270577 (а.с. 9,10, 63).
Відповідно до п. 3 Полісу № 219270577 забезпеченим транспортним засобом є автомобіль «Renault Megane Scenic», реєстраційний номерний знак транспортного засобу НОМЕР_2 .
Згідно з п. 4 Полісу № 219270577 страховим випадком є ДТП, що сталася за участю та в процесі руху забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність ОСОБА_2 або допущеної особи, за шкоду життю, здоров`ю та/або майну потерпілих третіх осіб, у розмірі, що перевищує страхові суми, встановлені згідно із Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».
Умовами полісу № 219270577 передбачено страхову суму 1 000 000,00 грн (а.с. 63).
Дорожньо-транспортна пригода її учасниками була оформлена у вигляді повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду (Європротокол), зі змісту якого вбачається, що дорожньо-транспортна пригода відбулась внаслідок ненадання водієм транспортного засобу «Renault», під час повороту ліворуч переваги в русі транспортному засобу «Chevrolet aveo».
Повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду (Європротокол) містить схему дорожньо-транспортної пригоди, зазначено обставини ДТП, посвідчення та техпаспорт учасника ДТП №1 та №2. Відомості про страхові компанії учасників ДТП та номери страхових полісів. Будь-які відмітки про наявність з боку сторін зауважень стосовно відомостей, які зазначені у повідомленні відсутні (а.с. 8).
26 червня 2024 року ПрАТ «СК «ВУСО» виплатила позивачу страхове відшкодування у розмірі 30 970,31 грн, та 29 січня 2025 року доплатила 10833,04 грн. разом 41803,35 грн.
Відповідно до висновку експерта № 22607, складеного 02.09.2024 за результатами проведення експертного автотоварознавчого дослідження:
1. Ринкова вартість автомобіля «Chevrolet aveo», реєстраційний номерний знак транспортного засобу НОМЕР_1 , без врахування пошкоджень, отриманих внаслідок ДТП (до ДТП), становила 193 690,00 грн.
2. Вартість відновлювального ремонту автомобіля «Chevrolet aveo», реєстраційний номерний знак транспортного засобу НОМЕР_1 , пошкодженого внаслідок ДТП, становила 68288,66 грн.
2. Вартість відновлювального ремонту, з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу, автомобіля «Chevrolet aveo», реєстраційний номерний знак транспортного засобу НОМЕР_1 , пошкодженого внаслідок ДТП 14.06.2024, в цінах на дату ДТП, без урахування податку на додану вартість, становила 41 853,35 грн, без ПДВ .
Звертаючись з позовом про стягнення з відповідача ОСОБА_2 26 435,31 грн. матеріальної шкоди, позивач стверджує, що зазначена сума є різницею між фактичним розміром шкоди - 68288,66 грн. та страховою виплатою -41 853,35 грн., тому підлягає стягненню з винної особи в порядку ст.1194 ЦК України.
Відмовляючи у задоволенні позовних вимог в цій частині, суд першої інстанції виходив з того, що учасники ДТП під час складання Європротоколу визнали та підтвердили той факт, що компенсація за пошкодження автомобіля марки «Chevrolet aveo», реєстраційний номерний знак транспортного засобу НОМЕР_1 , яким керувавала позивач не може перевищувати суми відшкодування в розмірі 80 000 грн. Згідно із висновком експерта від 02.09.2024 № 22607, складеним за результатами проведення експертного автотоварознавчого дослідження, вартість відновлювального ремонту автомобіля «Chevrolet aveo», пошкодженого внаслідок ДТП склала 68 288,66 грн. Оскільки вартість відновлювального ремонту автомобіля «Chevrolet aveo» не перевищує 80 000,00 грн, то підстав для стягнення шкоди з винної особи немає,а до страховика позивач  таких вимог не заявляв.
Апеляційний суд погоджується з таким висновком суду першої інстанції.
За договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору (стаття 979 ЦК України).
Особа, яка застрахувала свою відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (відшкодуванням) (стаття 1194 ЦК України).
Відносини у сфері обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів на час ДТП були врегульовані Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» №1961-IV(далі Закон 1961-IV), який був спрямований на забезпечення здійснення виплати за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілих осіб під час використання наземних транспортних засобів в Україні.
Поняття добровільного майнового страхування розкривають положення статті 6 Закону України «Про страхування» та статей 979, 982 ЦК України. 
Добровільне страхування здійснюється на основі договору між страховиком і страхувальником. Основним призначенням добровільного страхування є майновий захист інтересів страхувальника, що покликаний зменшити шкідливі для власника (володільця) наслідки пошкодження чи знищення його майна.
Предметом договору страхування можуть бути майнові інтереси, які не суперечать закону і пов`язані, зокрема, з відшкодуванням шкоди, завданої страхувальником (страхування відповідальності) (стаття 980 ЦК України).
Предметом Договору добровільного страхування, укладеного між ОСОБА_2 та ПрАТ СК «ВУСО», є майнові інтереси ОСОБА_2 пов`язані з відшкодуванням шкоди життю, здоров`ю та/або майну потерпілих третіх осіб, у розмірі, що перевищує страхові суми, встановлені згідно із Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».
Страхова сума - це грошова сума, у межах якої страховик зобов`язаний здійснити виплату страхового відшкодування відповідно до умов договору страхування. Страхові виплати за договорами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності обмежуються страховими сумами, які діяли на дату укладення договору та зазначені в договорі страхування (пункти 9.1 і 9.4 статті 9 Закону № 1961-IV,який був чинним на час вчинення ДТП).
Відповідно до до п.54 ч.1 ст.1 Закону «Про страхування», в редакції чинній на час вчинення ДТП, страхова сума - грошова сума, в межах якої страховик відповідно до умов договору страхування та/або законодавства зобов`язаний провести страхову виплату в разі настання страхового випадку.
У разі настання дорожньо-транспортної пригоди за участю лише забезпечених транспортних засобів, за умови відсутності травмованих (загиблих) людей, а також за згоди водіїв цих транспортних засобів щодо обставин її скоєння, за відсутності у них ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, ці водії мають право спільно скласти повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду. У такому разі водії транспортних засобів після складення зазначеного в цьому пункті повідомлення мають право залишити місце дорожньо-транспортної пригоди та звільняються від обов`язку інформувати відповідні підрозділи Національної поліції про її настання. У разі оформлення документів про дорожньо-транспортну пригоду без участі уповноважених на те працівників відповідних підрозділів Національної поліції розмір страхової виплати за шкоду, заподіяну майну потерпілих, не може перевищувати максимальних розмірів, затверджених Уповноваженим органом за поданням МТСБУ, що діяли на день настання страхового випадку (пункт 33.2 статті 33 Закону № 1961-IV, який був чинним на час вчинення ДТП).
Сторони обрали дозволений чинним законодавством України спосіб фіксування ДТП без виклику працівників поліції, заповнивши бланк повідомлення про ДТП, яким передбачено, що вина у вчиненні даної ДТП покладається саме на ОСОБА_2 . 
Постановою правління НБУ України «Про деякі питання здійснення обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» №108 від 30.05.2022 року затверджено за поданням Моторного (транспортного) страхового бюро України максимальні розміри страхової виплати за шкоду, заподіяну майну потерпілих, у разі оформлення документів про дорожньо-транспортну пригоду без участі уповноважених на те працівників Національної поліції України в розмірі 80 000 гривень на потерпілого.
За таких обставин, учасники ДТП під час складання Європротоколу визнали та підтвердили той факт, що компенсація за пошкодження автомобіля марки «Chevrolet aveo», реєстраційний номерний знак транспортного засобу НОМЕР_1 , яким керував позивач не може перевищувати суми відшкодування в розмірі 80 000 грн.
Заявлений позивачкою розмір завданої шкоди не перевищує страхової суми, тому суд першої інстанції дійшов правильного висновку про відсутність підстав для задоволення позову в частині до винної особи ОСОБА_2 та зазначив, що позовних вимог в цій частині до страховика позивач не заявляв.
У п 16 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01 березня 2013 року № 4 «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки`роз`яснено, що непред`явлення вимог до страховика за наявності підстав для стягнення завданої шкоди саме зі страховика є підставою для відмови в позові до завдавача шкоди у відповідному розмірі.
Судом першої інстанції правильно встановлено, що на час ДТП відповідальність водія автомобіля «Renault», реєстраційний номер НОМЕР_2 , була застрахована у ПрАТ «СК «ВУСО» на підставі полісу добровільного страхування , страхова сума за яким становить 1 000 000 грн.
Відповідну до п. 4 Полісу, страховим випадком є ДТП, що сталася за участю та в процесі руху забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність страхувальника ОСОБА_2 або допущеної особи, за шкоду життю, здоров`ю та/або майну потерпілих третіх осіб, у розмірі, що перевищує страхові суми, встановлені згідно із Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» .
Як зазначалося вище страхова сума у цій справі становить 80000 грн., а розмір завданої шкоди 68288.66 грн., тому підстав стягувати шкоду з особи, яка застрахувала свою відповідальність та сплачує страхові внески немає, оскільки це суперечить меті інституту страхування. 
Звертаючись з позовом, у позовній заяві позивач зазначає номер договору добровільного страхування 219270577, тобто підставою позову є відшкодування шкоди за договором добровільного страхування. 
Крім цього, суд апеляційної інстанції звертає увагу, що для належної оцінки всіх обставин справи, позивачем не надано договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, а також доказів того, що позивач відремонтувала автомобіль та для його відновлення придбала нові запчастини за цінами вказаними у висновку експерта . 
Не може залишатися поза увагою суду той факт, що ДТП сталося 14 червня 2024 року, а огляд автомобіля експертом був проведений лише 30 липня 2024 року. Доказів того, що протягом цього часу автомобіль не експлуатувався та не зазнавав пошкоджень не пов`язних з ДТП матеріали справи не містять. 
Доводи апеляційної скарги про те, що суд не вирішив питання судових витрат в частині закриття провадження у справі є безпідставними, оскільки у прохальній частині апеляційної скарги апелянт не просив скасувати чи змінити рішення суду в цій частині. Крім цього, це питання суд вирішував у додатковому рішенні від 26 серпня 2025 року, однак представник позивача таке не оскаржував.
Відповідно до ст.375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Щодо клопотання представника позивача-адвоката Васечка Ю.А. про розподіл судових витрат та представника ПрАТ СК «ВУСО» про стягнення витрат на правничу допомогу в суді апеляційної інстанції в розмірі 5000 грн. 
Як у суді першої інстанції, так і при апеляційному та касаційному переглядах справи учасники справи мають право на професійну правничу допомогу, що закріплено положеннями статті 59 Конституції України.
Відповідно до статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються:
1) у разі задоволення позову - на відповідача;
2) у разі відмови в позові - на позивача;
3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує:
1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи;
2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес;
3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо;
4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.
Враховуючи те, що у задоволенні позову відмовлено та апеляційна скарга позивача залишається без задоволення, підстав для стягнення судових витрат в користь позивача немає.
Щодо витрат на правничу допомогу в користь відповідача ПрАТ СК «ВУСО»
Відповідно до ч.8 ст.141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.
В частині другій статті 137 ЦПК України зазначено, що за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорар адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаними адвокатом роботами (наданими послугами); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
З аналізу частини третьої статті 141 ЦПК України можна виділити такі критерії визначення та розподілу судових витрат: 1) їх дійсність; 2) необхідність; 3) розумність їх розміру з урахуванням складності справи та фінансового стану учасників справи.
Такий висновок міститься у додатковій постанові Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц (провадження № 14-382цс19).
Згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ), зокрема в рішенні від 28 листопада 2002 року «Лавентс проти Латвії», щодо судових витрат зазначено, що за статтею 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) суд відшкодовує лише витрати, стосовно яких було встановлено, що вони справді були необхідними і становлять розумну суму.
При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру з огляду на конкретні обставини справи та фінансовий стан обох сторін. Ті самі критерії застосовує ЄСПЛ, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції. Так, у справі «Схід / Захід Альянс Лімітед» проти України» зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим.
Судом встановлено, що адвокат Шилін В.А. в суді апеляційної інстанції представляв інтереси ПрАТ СК «ВУСО» на підставі договору про надання правової допомоги від 12 червня 2020 року, додатку до договору №1 від 13 серпня 2025 року та ордеру на надання правничої допомоги №1753338.
Адвокат Шиліним В.А. на підтвердження факту понесення СК «ВУСО» витрат на професійну правничу допомогу було надано наступні документи: акт приймання наданих послуг від 18 вересня 2025 року.
З акту приймання наданих правових послуг , вбачається, що адвокатом в суді апеляційної інстанції були надані наступні види послуг:
-ознайомлення з документами та підставами подання апеляційної скарги;
-вивчення актуальної практики з цих питань та визначення правової позиції, збір письмових доказів;
-складення процесуальних докуиментів.
Загальна вартість за надані послуги складає 5000 грн.
З матеріалів справи вбачається, що адвокат підготував та подав в інтересах СК «ВУСО» відзив на апеляційну скаргу.
При визначенні суми відшкодування, суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. 
Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції. Зокрема, заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі «East/West Alliance Limited» проти України, заява № 19336/04, п. 269).
Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої ухвалено рішення, всі витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенства права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи, зокрема, на складність справи, витрачений адвокатом час.
Враховуючи зміст відзиву на апеляційну скаргу,колегія суддів вважає доведеним із сторони відповідача факт надання послуг адвокатом та понесення витрат на професійну правничу допомогу, в той же час колегія суддів не погоджується з розміром наданих послуг.
Вирішуючи питання про стягнення судових витрат на професійну правничу допомогу на стадії апеляційного провадження, суд апеляційної інстанції враховує конкретні обставини даної справи, зокрема те, що така розглянута в порядку спрощеного провадження без проведення судового засідання, її складність, незмінність правової позиції сторін у справі, відсутність необхідності вивчення адвокатом додаткових джерел права, законодавства, що регулює спір у справі, обсяг наданих послуг з правничої допомоги, принцип співмірності судових витрат, обґрунтування заявником розміру цих витрат, критерій реальності адвокатських витрат, ту обставину, що відшкодуванню підлягають лише витрати, які мають розумний характер,ціну позову, вважає, що розмір професійної правничої допомоги в розмірі 1000 грн є розумним і достатнім для компенсації витрат, які потрібно стягнути з ОСОБА_1 на користь ПрАТ «СК «ВУСО».
Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.
Керуючись ст.ст. 374 ч.1 п.1; 375; 383; 384; 389-391 ЦПК України, суд апеляційної інстанції,-
у х в а л и в:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 -адвоката Васечко Юрія Андрійовича залишити без задволення.
Рішення Франківського районного суду м.Львова від 11 липня 2025 року залишити без змін.
Сягнути з ОСОБА_1 ( РНОКПП НОМЕР_4 ) на користь Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ВУСО» (ЄДРПОУ 31650052) 1000,00 грн.(одну тисячу грн.00 коп.) витрат на правничу допомогу понесених в суді апеляційної інстанції. 
Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків, встановлених п.2 ч.3 ст. 389 ЦПК України.
Повний текст постанови складений 27 березня 2026 року.

Головуюча суддя         Ю.Р. Мікуш

Судді:          Р.В. Савуляк 

М.М. Шандра