ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/2486/26 Справа № 212/8288/14-ц 	  	Суддя у 1-й інстанції - Швець М. В. Суддя у 2-й інстанції - Бондар  Я. М.	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 лютого 2026 року м. Кривий Ріг 

Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді - Бондар Я.М.,
суддів - Зубакової В.П., Остапенко В.О.,
секретар судового засідання - Лідовська А.А.,

сторони:
позивач – Публічне акціонерне товариство «Комерційний банк «Надра»,
відповідачі - ОСОБА_1 , ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданнів режимі відеоконференції в порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу відповідача ОСОБА_1 , від імені та в інтересах якого діє адвокат Власкіна Тетяна Яківна, на заочне рішення Жовтневого районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 10 березня 2015 року, яке ухвалено суддею Шум Л.І. у місті Кривому Розі Дніпропетровської області, дата складення повного судового рішення не зазначена, 

ВСТАНОВИВ

У липні 2014 року позивач Публічне акціонерне товариство «Комерційний банк «Надра» (далі ПАТ «Комерційний банк «Надра») звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором.
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 11.07.2008 року між Відкритим акціонерним товариством «Комерційний банк «Надра», правонаступником якого є ПАТ «Комерційний банк «Надра», та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір № 849153/ФЛ, відповідно до умов якого банк надав відповідачу кредит в сумі 60 450,00 гривень під 18,4% річних строком до 10.07.2013 року. 
Відповідач умови кредитного договору не виконує у зв`язку з чим, станом на 03.06.2014 рік за ОСОБА_1 наявна заборгованість в розмірі 103060,09 гривень, яка складається з: заборгованості за сумою кредиту - 55959,96 гривень; заборгованості за відсотками - 30326,74 гривень; пені - 10728,39 гривень; штрафу - 6045,00 гривень. 
В якості забезпечення зобов`язань за кредитним договором 11.07.2008 року між ПАТ «Комерційний банк «Надра» та ОСОБА_2 був укладений договір поруки № 849153/ФЛ, відповідно до умов якого ОСОБА_2 зобов`язалася перед банком відповідати за виконання ОСОБА_1 зобов`язань, що виникають з кредитного договору. 
Претензії про сплату заборгованості були направлені на адресу відповідачів, але заборгованості за кредитним договором сплачено не було. 
У зв`язку з викладеним, позивач звернувся до суду з позовом та просив стягнути солідарно з відповідачів на свою користь заборгованість за кредитним договором № 849153/ФЛ в сумі 103060,09 гривень та судовий збір в сумі 1030,60 грн. 
Заочним рішенням Жовтневого районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 10 березня 2015 року позовні вимоги ПАТ «Комерційний банк «Надра» задоволені.
Стягнуто солідарно з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь ПАТ «Комерційний банк «Надра» заборгованість за кредитним договом № 849153/ФЛ від 11.07.2008 року в сумі 103060,09 гривень, яка станом на 03.06.2014 року складається з: заборгованості за сумою кредиту - 55959,96 гривень; заборгованості за відсоткам - 30326,74 гривень; пені - 10728,39 гривень; штрафу - 6045,00 гривень.
Стягнуто солідарно з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь ПАТ «Комерційний банк «Надра» судовий збір в сумі 1030,60 гривень.
Ухвалою Покровського районного суду міста Кривого Рогу від 03 листопада 2025 року заяву представника відповідача ОСОБА_1 адвоката Власкіної Т.Я. про перегляд заочного рішення Жовтневого районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 10 березня 2015 року залишено без задоволення. 
В апеляційній скарзі відповідач ОСОБА_1 , від імені та в інтересах якого діє адвокат Власкіна Т.Я., посилаючись на неправильне застосування норм матеріального права, просить заочне рішення Жовтневого районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 10 травня 2015 року скасувати, та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позову в повному обсязі. 
Апеляційна скарга обґрунтована тим, що кредитор не довів факт надання відповідачу грошових коштів, дату видачі кредиту, яка має значення для перевірки вірності розрахунку відсотків за користування кредитом та пені за прострочення виконання зобов`язань. Відповідач ставить під сумнів видачу кредиту у день укладення Договору «Автопакет» від 11.07.2008 року, оскільки за умовами договору банк надає позику для придбання автомобіля, але згідно пункту Договору «Визначення термінів» на дату підписання цього Договору автомобіль вже був зареєстрований за позичальником. Посилається, що за відсутності цих доказів суд першої інстанції мав би відмовити позивачу у задоволенні даного позову.
Також зазначає, що в матеріалах справи відсутня претензія позивача до відповідачів, відсутні докази її направлення відповідачу. В цій частині суд першої інстанції не встановив всі обставини, що мають значення для вирішення спору, а саме дату направлення претензії, її змісту, що має значення для визначення розміру нарахованих відсотків та суми нарахованої неустойки. 
Посилається, що позивач підтверджує підставу для нарахування штрафу та пені виключно власними розрахунками, що не можуть бути доказами відповідних фактів. Розрахунок заборгованості, на який посилається позивач, не є первинним документом, який підтверджує отримання кредиту, користування ним, часткове повернення кредиту, укладення договору на умовах, які вказані банком в позовній заяві, отже не є належним доказом наявності заборгованості. 
Також повідомляє, що відповідач здійснював повернення кредиту. Після отримання кредиту з автомобілем відповідача стався страховий випадок і страхова компанія «СК «Країна» узгодила виплату відповідачу страхового відшкодування вартості ремонту автомобіля шляхом перерахування суми відшкодування в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором. Оскільки вартість ремонту автомобіля відповідачу відшкодована не була, а банк протягом тривалого часу не повідомляв позичальнику про існування заборгованості та сплату поточних платежів за кредитом відповідач був впевнений, що зобов`язання з погашення кредиту були виконані третьою особою (страховою компанією). 
Зазначає про безпідставне та невірне нарахування пені та штрафу. 
12 грудня 2025 року до Дніпровського апеляційного суду надійшла заява Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Факторінгс» (далі ТОВ «ФК «Факторінгс») про залучення правонаступника позивача. 
Ухвалою Дніпровського апеляційного суду від 17 грудня 2025 року залучено ТОВ «ФК «Факторінгс» як правонаступника ПАТ «Комерційний банк «Надра» до участі у справі за позовом ПАТ «Комерційний банк «Надра» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором. 
У відзиві на апеляційну скаргу ТОВ «ФК «Факторінгс» не погоджуючись з доводами апеляційної скарги, просить врахувати обставини, викладені у відзиві на апеляційну скаргу для прийняття рішення по справі. 
Заслухавши суддю доповідача, представника відповідача адвоката Власкіної Т.Я., яка підтримала доводи апеляційної скарги з викладених у ній підстав, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, заявлених позовних вимог за наявними у справі матеріалами, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з огляду на наступне.
Судом встановлено та підтверджено матеріалами справи, що 11 липня 2008 року між ПАТ КБ «Надра» та відповідачем ОСОБА_1 був укладений договір «Автопакет» №849153/ФЛ відповідно до якого позивачем було надано відповідачу ОСОБА_1 грошові кошти в сумі 60 450,00 гривень з виплатою процентної ставки 18,4% на рік. Даний договір є змішаним договором та відповідно до його умов також передбачена порука. Поручителем за даним договором є відповідачка ОСОБА_2 , яка зобов`язалася солідарно відповідати перед банком за повне та своєчасне виконання зобов`язання відповідачем ОСОБА_1 за договором.
Згідно ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства.
Відповідно до ст. 599 ЦК України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.
Згідно ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
У відповідності до ст. 509 ЦК України, зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 ЦК України і є правовідношення, в якому одна сторона зобов`язана вчинити на користь другої сторони певні послуги, а інша сплатити вартість отриманих послуг.
Згідно зі ст. 543 ЦК України, у разі солідарного обов`язку боржників (солідарних боржників) кредитор має право вимагати виконання обов`язку частково або в повному обсязі як від усіх боржників разом, так і будь-кого з них окремо.
Згідно зі ст. 553 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов`язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов`язання боржником. У разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого порукою, боржник та поручитель відповідають перед кредитором, як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя (ст. 554 ЦК України). Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки.
Відповідно до ст. 207 ЦК України правочин (в тому числі договір) вважається укладеним в письмовій формі, якщо його зміст, зафіксовано в одному або кількох документах, якими обмінялися сторони. Стаття 207 ЦК України не передбачає вичерпний перелік таких документів, тому наряду з листами та телеграмами можуть використовуватися і інші засоби зв`язку, наприклад електронний. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку.
В порушення зазначених норм закону та умов договору, відповідач ОСОБА_1 своїх зобов`язань за кредитним договором належним чином не виконував, у зв`язку з чим, згідно розрахунку заборгованості, наданого банком та не спростованого боржником, станом на 03.06.2014 року утворилася заборгованість за кредитним договором у розмірі 103 060,09 грн, з яких заборгованість за сумою кредиту 55 959,96 грн., заборгованість за відсотками – 30 326,74 грн., пеня за несвоєчасне погашення заборгованості – 10 728,39 грн, штраф – 6 045,00 грн. (а.с.4).
З урахуванням того, що у ОСОБА_1 перед ПАТ КБ «Надра» існує заборгованість, яка ним добровільно не сплачується, а одностороння відмова від виконання зобов`язання не допускається, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про її солідарне стягнення та задоволення позову, та в свою чергу, встановивши, що дії ПАТ КБ «Надра» з нарахування заборгованості відповідають діючому законодавству та проводилися відповідно до умов кредитного договору.
Між тим, вирішуючи питання про визначення складових заборгованості, суд першої інстанції помилково стягнув штраф, виходячи з наступного.
Цивільно-правова відповідальність - це покладення на правопорушника основаних на законі невигідних правових наслідків, які полягають у позбавленні його певних прав або в заміні невиконання обов`язку новим, або у приєднанні до невиконаного обов`язку нового додаткового.
Покладення на боржника нових додаткових обов`язків як заходу цивільно-правової відповідальності має місце, зокрема, у випадку стягнення неустойки (пені, штрафу).
Відповідно до статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання (частина друга статті 549 ЦК України). Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання (частина третя статті 549 ЦК України).
За положеннями статті 61 Конституції України ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення.
Враховуючи вищевикладене та відповідно до статті 549 ЦК України штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення - строків виконання грошових зобов`язань за кредитним договором свідчить про недотримання положень, закріплених у статті 61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення.
Зазначена правова позиція висловлена Верховним Судом України у постанові № 6-2003цс15 від 21 жовтня 2015 року, яка враховується судом апеляційної інстанції під час розгляду справи.
Оскільки оскаржуваним рішенням суду стягнута пеня, як вид цивільно-правової відповідальності за порушення строків виконання грошового зобов`язання за кредитним договором, у задоволенні позовних вимог про стягнення штрафу слід відмовити, оскільки одночасне застосування пені та штрафів за одне й те саме порушення не допускається.
Інші доводи апеляційної скарги зводяться до переоцінки доказів і незгоди з висновками суду першої інстанції, яким у досить повному обсязі з`ясовані права та обов`язки сторін, обставини справи, доводи перевірені і їм дана належна оцінка.
Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).
Враховуючи наведене, заочне рішення Жовтневого районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 10 березня 2015 року в частині стягнення штрафу в сумі 6 045,00 грн. слід скасувати, на підставі ст. 376 ЦПК України, та у задоволенні цієї позовної вимоги банку відмовити, в свою чергу відповідно змінивши оскаржуване рішення суду в частині загальної суми стягнутих коштів.
Відповідно до частини 13 статті 141 ЦПК України, якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.
За правилами частини 1 статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Аналогічні за змістом положення містилися у статті 88 ЦПК України в редакції до 15.12.2017 року, яка діяла на час ухвалення оскаржуваного рішення суду.
У зв`язку з чим, з відповідачів на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в сумі 970,10 гривень пропорційно задоволених позовних вимог. 
Разом з тим, колегія суддів не може погодитися з висновками суду в частині розподілу витрат позивача по сплаті судового збору. 
Задовольнивши позовні вимоги суд першої інстанції стягнув витрати позивача по сплаті судового збору солідарно з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь ПАТ «Комерційний банк «Надра». 
У частині першій статті 141 ЦПК України визначено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Тому при повному або частковому задоволенні позову до кількох відповідачів судовий збір, сплачений позивачем, відшкодовується пропорційно до розміру задоволених судом позовних вимог до кожного з відповідачів. Солідарне стягнення суми судових витрат законом не передбачено. В порушення наведеної норми процесуального права суд першої інстанції, стягнув з відповідачів на користь позивача судові витрати в солідарному порядку. 
Аналогічні висновки щодо застосування відповідних норм права містяться у постанові Верховного Суду від 24.03.2021 року у справі №462/2077/17.
Отже, в частині вирішення питання про відшкодування позивачу витрат по сплаті судового збору та стягнення солідарно з відповідачів на користь ПАТ «Комерційний банк «Надра» судового збору в сумі 1030,60 грн. оскаржуване рішення суду підлягає скасуванню, з ухваленням в цій частині нового рішення про стягнення з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь ПАТ «Комерційний банк «Надра» судового збору в сумі 485,05 грн з кожного пропорційно задоволених позовних вимог (94,13%).
В решті рішення суду слід залишити без змін, оскільки, на думку колегії суддів, порушень норм матеріального та процесуального права, які є обов`язковою підставою для його скасування чи зміни не встановлено, воно відповідає вимогам ст. 263, 264 ЦПК України.
Крім того, з урахуванням часткового задоволення вимог апеляційної скарги з позивача ПАТ КБ «Надра», правонаступником якого є ТОВ «ФК «Вакторінгс», на користь відповідача ОСОБА_1 підлягає стягненню судовий збір, сплачений за подання апеляційної скарги, в розмірі 72,60 грн. пропорційно задоволених вимог апеляційної скарги (5,60%).
Керуючись ст. 259, 268, 374, 375, 376, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд, 

ПОСТАНОВИВ

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Власкіна Тетяна Яківна, задовольнити частково.
Заочне рішення Жовтневого районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 10 березня 2015 року в частині стягнення штрафу в сумі 6045,00 гривень та в частині солідарного стягнення з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Надра» судового збору в сумі 1030,00 гривень скасувати та ухвалити в цій частині нове рішення.
Позовні вимоги Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Надра», правонаступником якого є Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Факторінгс», до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором задовольнити частково. 
У задоволенні позовних вимог Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Надра», правонаступником якого є Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Факторінгс», до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення штрафу в сумі 6045,00 гривень відмовити. 
Стягнути з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Надра», правонаступником якого є Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Факторінгс», витрати по сплаті судового збору по 485,05 гривень з кожного.
Заочне рішення Жовтневого районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 10 березня 2015 року в частині загального розміру заборгованості за кредитним договором №949153/ФЛ від 11.07.2008 року, стягнутої солідарно з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на користь Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Надра» змінити, зменшивши цей розмірі з 103 060,09 гривень до 97 015,09 гривень.
В іншій частині оскаржуване рішення суду залишити без змін. 
Стягнути з Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Надра», правонастуником якого є Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Факторінгс», на користь ОСОБА_1 судові витрати, понесені відповідачем на оплату судового збору за подання апеляційної скарги, у розмірі 72,60 гривень.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.
Повне судове рішення складено 25 лютого 2026 року.

Головуючий: 

Судді: