справа № 619/1827/26
провадження № 1-кп/619/330/26

ВИРОК
іменем України

26 березня 2026 року, 
м. Дергачі, 
Дергачівський районний суд Харківської області
у складі: головуючого судді  -  ОСОБА_1 ,
за участю:  секретаря судового засідання  -  ОСОБА_2 
розглянув у порядку спрощеного провадження без проведення судового розгляду в судовому засіданні за відсутності учасників судового провадження, кримінальне провадження № 12026225820000003 від 17.03.2026 за обвинуваченням:
ОСОБА_3 ,  ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Вінниця, громадянина України, одруженого, маючого на утриманні неповнолітнього сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , з середньою спеціальною освітою, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,  
у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 190 КК України.

Формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним.
Під час проведення дізнання встановлено, що ОСОБА_3 на момент вчинення інкримінованого йому проступку проходив військову службу на підставі наказу командира військової частини НОМЕР_1 № 366 (по стройовій частині) на посаді електрика-дизеліста польової лазні взводу матеріального забезпечення військової частини НОМЕР_1 , де відповідно до діючих нормативно-правових актів, а саме відповідно до вимог положень ст. 9 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», Постанови Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 № 704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» та «Порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам», затвердженого наказом Міністра оборони України від 07.06.2018 №260 на систематичній основі отримувала грошове забезпечення. Так, ОСОБА_3 , будучи обізнаний із порядком проходження військової служби, несення внутрішньої служби, у порушення вимог CT. ст.17, 65 Конституції України, ст. ст.11, 12, 16, 49, 127, 128, Статуту Внутрішньої служби Збройних Сил України, ст. 4, 6 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, ст. ст.1, 17 Закону України «Про оборону України» відповідно до Бойового наказу командира ІНФОРМАЦІЯ_3 № 319 дек на оборонний бій від 09.10.2024, Бойового наказу командира ІНФОРМАЦІЯ_3 № 363 дек на оборонний бій від 07.12.2024, Бойового розпорядження командира НОМЕР_2 осб 22 омбр № 359 дек від 02.12.2024, Бойового розпорядження командира НОМЕР_2 осб НОМЕР_3 омбр № 360 дек 03.12.2024, Бойового розпорядження командира ІНФОРМАЦІЯ_3 № 361 дек від 03.12.2024, Бойового розпорядження командира НОМЕР_2 осб 22 омбр № 364 дек від 08.12.2024, Бойового розпорядження командира НОМЕР_2 осб 22 омбр № 365 дек від 09.12.2024, Бойового розпорядження командира НОМЕР_2 осб 22 омбр № 366 дек від 11.12.2024, Бойового розпорядження командира НОМЕР_2 осб 22 омбр № 367 дек від 11.12.2024, Бойового розпорядження командира НОМЕР_2 осб 22омбр № 368 дек від 12.12.2024, Бойового розпорядження командира 409 осб НОМЕР_3 омбр № 368/1 дек від 12.12.2024, Бойового розпорядження командира НОМЕР_2 осб 22 омбр № 369 дек від 12.12.2024, Бойового розпорядження командира НОМЕР_2 осб 22 омбр № 370 дек від 14.12.2024, Бойового розпорядження командира НОМЕР_2 осб 22 омбр № 371 дек від 15.12.2024, Бойового розпорядження командира НОМЕР_2 осб 22 омбр № 372 дек від 16.12.2024, Бойового розпорядження командира НОМЕР_2 осб 22 омбр № 373 дек від 17.12.2024, Бойового розпорядження командира НОМЕР_2 осб 22 омбр № 374 дек від 20.12.2024, Бойового розпорядження командира 409 осб НОМЕР_3 омбр № 374/1 дек від 20.12.2024, Бойового розпорядження командира НОМЕР_2 осб НОМЕР_3 омбр № 375 дек від 21.12.2024, Бойового розпорядження командира 409 осб НОМЕР_3 омбр № 375/1 дек від 21.12.2024, Бойового розпорядження командира НОМЕР_2 осб 22 омбр № 377 дек від 25.12.2024, Бойового розпорядження командира НОМЕР_2 осб 22 омбр № 378 дек від 25.12.2024, Бойового розпорядження командира НОМЕР_2 осб НОМЕР_3 омбр № 381 дек від 27.12.2024, Бойового наказу командира ІНФОРМАЦІЯ_3 № 363 дек на оборонний бій від 07.12.2024, Бойового розпорядження командира ІНФОРМАЦІЯ_3 № 1 дек від 02.01.2025, Бойового розпорядження командира 409 осб 22. омбр № 2 дек від 03.01.2025, Бойового розпорядження командира ІНФОРМАЦІЯ_3 № 3 дек від 04.01.2025, Бойового розпорядження командира ІНФОРМАЦІЯ_3 № 4 дек від 09.01.2025, Бойового розпорядження командира ІНФОРМАЦІЯ_3 № 5 дек від 09.01.2025, Бойового розпорядження командира ІНФОРМАЦІЯ_3 № 6 дек від 09.01.2025, Бойового розпорядження командира НОМЕР_2 ооб 22 омбр № 7 дек від 09.01.2025, Бойового розпорядження командира 409 осб НОМЕР_3 омбр № 10 дек від 13.01.2025, Бойового розпорядження командира 409 осб НОМЕР_3 омбр № 11 дек від 13.01.2025, Бойового розпорядження командира 409 осб НОМЕР_3 омбр № 13 дек від 16.01.2025, Бойового розпорядження командира 409 осб НОМЕР_3 омбр № 13/1 дек від 17.01.2025, Бойового розпорядження командира 409 осб НОМЕР_3 омбр № 14 дек від 18.01.2025, Бойового розпорядження командира 409 осб НОМЕР_3 омбр № 16 дек від 20.01.2025, Бойового розпорядження командира НОМЕР_2 осб НОМЕР_3 омбр № 18 дек від 25.01.2025, Бойового розпорядження командира НОМЕР_2 осб НОМЕР_3 омбр № 19 дек від 26.01.2025, Бойового розпорядження командира НОМЕР_2 осб НОМЕР_3 омбр № 20 дек від 26.01.2025, Бойового розпорядження командира НОМЕР_2 осб НОМЕР_3 омбр № 22 дек від 27.01.2025, Бойового розпорядження командира НОМЕР_2 осб НОМЕР_3 омбр № 23 дек від 27.01.2025, у період часу з 01.11.2024 по 01.02.2025 повинен був перебувати на бойових позиціях в населеному пункті Уди Харківської області, але фактично 02.12.2024, 04.12.2024, 06.12.2024, 08.12.2024, 10.12.2024, 12.12.2024, 14.12.2024, 16.12.2024, 18.12.2024, 20.12.2024, 22.12.2024, 01.01.2025, 02.01.2025, 04.01.2025, 05.01.2025, 07.01.2025, 08.01.2025, 10.01.2025, 11.01.2025, 13.01.2025, 14.01.2025, 16.01.2025, 17.01.2025, 19.01.2025, 20.01.2025, 22.01.2025, 23.01.2025, 25.01.2025, 26.01.2025, 28.01.2025, 29.01.2025, 30.01.2025, 31.01.2025 там не знаходився. Маючи умисел, направлений на протиправне заволодіння бюджетними коштами, які виділялись з державного бюджету України для нарахувань та виплат грошового забезпечення військовослужбовцям військової частини НОМЕР_4 відповідно до встановленого порядку та обсягах визначеним діючим законодавством, ОСОБА_3 реалізуючи свій злочинний намір, шляхом зловживання довірою посадових осіб військової частини НОМЕР_4 не повідомив їм про своє перебування поза територією зазначеною у бойових розпорядженнях, задля здійснення подальших йому нарахувань та виплат. У результаті своїх протиправних дій, ОСОБА_3 , передбачаючи настання суспільно-небезпечних наслідків, шляхом зловживання довірою, не маючи на те законних підстав, отримав відповідно до довідки з військової частини НОМЕР_4 виплати грошового забезпечення за дні свого перебування поза межами бойових позицій у розмірі 106 451 грн 61 коп., якими в подальшому розпорядився на власний розсуд.
Статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність, що передбачає відповідальність за кримінальне правопорушення, винним у вчиненні якого визнається обвинувачений.
Своїми діями  ОСОБА_3 вчинив кримінальний проступок, передбачений ч. 1 ст. 190 КК України, тобто заволодіння чужим майном шляхом зловживання довірою (шахрайство).
Встановлені органом досудового розслідування обставини, які не оспорюються учасниками судового провадження. 
Положеннями ч. 2 та ч. 3 ст. 381 КПК України передбачено, що суд розглядає обвинувальний акт щодо вчинення кримінального проступку без проведення судового розгляду в судовому засіданні за відсутності учасників судового провадження, якщо обвинувачений не оспорює встановлені під час дізнання обставини і згоден з розглядом обвинувального акта. Спрощене провадження щодо кримінальних проступків здійснюється згідно із загальними правилами судового провадження, передбаченими цим Кодексом, з урахуванням положень цього параграфа.
Згідно з ч. 1 ст. 382 КПК України суд у п`ятиденний строк з дня отримання обвинувального акта щодо вчинення кримінального проступку, а в разі затримання особи у порядку, передбаченому частиною четвертою статті 298-2 цього Кодексу, невідкладно вивчає його та додані до нього матеріали і ухвалює вирок.
До обвинувального акту прокурором додана письмова згода підозрюваного  ОСОБА_3 , складена у присутності захисника ОСОБА_5 , щодо визнання своєї винуватості у вчинені кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 190 КК України, згоди із встановленими досудовим розслідуванням обставинами, ознайомлення з обмеженням права апеляційного оскарження та згоди з розглядом обвинувального акта у спрощеному провадженні.
Крім того, до обвинувального акту прокурором додана письмова згода представника потерпілого ОСОБА_6 , у якій він згоден із встановленими досудовим розслідуванням обставинами, ознайомлений з обмеженням права апеляційного оскарження та згоден з розглядом обвинувального акта у спрощеному провадженні.
Встановивши під час досудового розслідування, що підозрюваний беззаперечно визнав свою винуватість, не оспорює встановлені досудовим розслідуванням обставини і згоден з розглядом обвинувального акта за його відсутності, а потерпілий, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, не заперечують проти такого розгляду, прокурор має право надіслати до суду обвинувальний акт, в якому зазначає клопотання про його розгляд у спрощеному порядку без проведення судового розгляду в судовому засіданні (ч. 1 ст. 302 КПК України).
На виконання зазначених вимог прокурором Харківської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Східного регіону ОСОБА_7  надано клопотання про розгляд обвинувального акта у спрощеному порядку без проведення судового розгляду в судовому засіданні. 
Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що обвинувальний акт підлягає розгляду в порядку, передбаченому ч. 2 ст. 381, ч. 1 ст. 382 КПК України, без проведення судового розгляду в судовому засіданні за відсутності учасників судового провадження.
Обставини, які пом`якшують або обтяжують покарання.
Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 66 КК України щире каяття визнається обставиною, яка пом`якшує покарання обвинуваченому.
Обставин, які б обтяжували покарання, відповідно до ст. 67 КК України судом не встановлено.
Мотиви призначення покарання.
Відповідно до ч. 2 ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.
Так, згідно з роз`ясненнями, які містить п. 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24 жовтня 2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання» (в редакції Постанови Верховного Суду № 8 від 12.06.2009), суди при призначенні покарання в кожному випадку і щодо кожного підсудного, який визнається винним у вчиненні злочину, мають суворо додержувати вимог ст. 65 КК України стосовно загальних засад призначення покарання, оскільки саме через останні реалізуються принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання.
Відповідно до загальних засад призначення покарання, визначених у ст. 65 КК України, суд при призначенні покарання враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке відповідно до ст. 12 КК України є кримінальним проступком, дані про особу винного, які маються у матеріалах кримінального провадження, а саме те, що ОСОБА_3 раніше не судимий, у лікаря нарколога та психіатра на обліку не перебуває, має на утриманні неповнолітнього сина ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , за місцем проходження служби характеризується позитивно, конкретні обставини вчинення кримінального проступку, характер та спосіб вчиненого, при цьому, призначене покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення особи, яка вчинила кримінальне правопорушення та попередження нових кримінальних правопорушень.
За таких обставин справи, враховуючи відомості про особу обвинуваченого, обставину, яка пом`якшує покарання, суд вважає за необхідне призначити ОСОБА_3 покарання у виді штрафу в межах, передбачених санкцією ч. 1 ст. 190 КК України.
Мотиви ухвалення інших рішень щодо питань, які вирішуються судом при ухваленні вироку, та положення закону, якими керувався суд.
Харківська спеціалізована прокуратура у сфері оборони Східного регіону звернулася до суду за захистом інтересів держави в особі Міністерства оборони України, а саме військової частини НОМЕР_4 , та пред`явила до ОСОБА_3 цивільний позов у порядку ст. 128 КПК України та ст. 23 ЗУ «Про прокуратуру», про стягнення з обвинуваченого суму матеріальної шкоди, заподіяної вчиненим кримінальним правопорушенням, у розмірі 106451,61 грн на користь військової частини НОМЕР_4 . У обґрунтування позову зазначено, що діями ОСОБА_3 військовій частині НОМЕР_4 завдано матеріальної шкоди на зазначену суму. 
Обвинувачений ОСОБА_3 цивільний позов визнав у повному обсязі, зобов`язався виплатити завдану шкоду.
Відповідно до ч. 5 ст. 128 КПК України, цивільний позов у кримінальному провадженні розглядається судом за правилами, встановленими цим Кодексом. Якщо процесуальні відносини, що виникли у зв`язку з цивільним позовом, цим Кодексом не врегульовані, до них застосовуються норми Цивільного процесуального кодексу України за умови, що вони не суперечать засадам кримінального судочинства.
Відповідно до ст. 129 КПК України суд ухвалюючи обвинувальний вирок, залежно від доведеності підстав і розміру позову задовольняє цивільний позов повністю або частково чи відмовляє в ньому.
Відповідно до ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування.
Відповідно до ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної особи або юридичної особи, а також шкода завдана майну фізичної або юридичної особи відшкодовується в повному обсязі особою яка її завдала.
Суд, дослідивши докази, надані цивільним позивачем прокуратурою у сфері оборони Східного регіону, яка звернулася до суду за захистом інтересів держави в особі Міністерства оборони України, а саме військової частини НОМЕР_4 , на підтвердження позовних вимог, враховуючи беззаперечне визнання ОСОБА_3 такого цивільного позову, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню повністю.
Запобіжний захід щодо обвинуваченого не обирався.
Керуючись ст. 368, 370, 374, 376, 377 КПК України, суд 
ухвалив:
ОСОБА_3  визнати винуватим у пред`явленому обвинуваченні у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 190 КК України та призначити йому покарання у виді штрафу у розмірі двох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 34000,00 грн (тридцять чотири тисячі гривень 00 копійок).
Засуджений зобов`язаний сплатити штраф у місячний строк після набрання вироком суду законної сили і повідомити про це кримінально-виконавчій інспекції за місцем проживання шляхом пред`явлення документа про сплату штрафу. 
У разі несплати засудженим штрафу у строк, передбачений частиною першою цієї статті, суд за поданням кримінально-виконавчої інспекції розглядає питання про розстрочку виплати несплаченої суми штрафу або заміну несплаченої суми штрафу покаранням у виді громадських, виправних робіт або позбавлення волі відповідно до закону. 
Цивільний позов прокуратури у сфері оборони Східного регіону в інтересах держави в особі Міністерства оборони України, а саме військової частини НОМЕР_4 , задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_3 на користь на користь військової частини НОМЕР_4 (р/р НОМЕР_5 , МФО НОМЕР_6, ЄДРПОУ НОМЕР_7, призначення платежу - погашення збитків завданих державі за фактом безпідставного нарахування грошового забезпечення ПІБ, згідно наказу/ЄРДР/) матеріальну шкоду в сумі 106451,61 грн (сто шість тисяч чотириста п`ятдесят одна гривня 61 копійка).
Копію вироку не пізніше дня, наступного за днем його ухвалення, надіслати учасникам судового провадження.
Відповідно ч. 1 ст. 394 КПК України вирок суду першої інстанції, ухвалений за результатами спрощеного провадження в порядку, передбаченому статтями 381 та 382 цього Кодексу, не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав розгляду провадження за відсутності учасників судового провадження, недослідження доказів у судовому засіданні або з метою оспорити встановлені досудовим розслідуванням обставини.
З інших підстав вирок може бути оскаржений до Харківського апеляційного суду через Дергачівський районний суд Харківської області протягом тридцяти днів з дня отримання ним копії судового рішення, з урахуванням особливостей, передбачених ст. 394 КПК України.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку не подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції. 

Суддя             ОСОБА_1