Справа №: 398/3807/25	

провадження №: 1-кп/398/205/26
ВИРОК
Іменем України 

"03" березня 2026 р. м. Олександрія
Олександрійський міськрайонний суд Кіровоградської області в складі:
головуючої судді ОСОБА_1 
секретар судового засідання ОСОБА_2 
прокурора ОСОБА_3 
представника потерпілої особи адвоката ОСОБА_4 
обвинуваченого ОСОБА_5 
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Олександрії кримінальне провадження №12024121060001835 внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 05 грудня 2024 року відносно:
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця села Канаєво, Вохомського району, Костромської області, російської федерації, росіянина, громадянина російської федерації, з професійно-технічною освітою, одруженого, маючого на утриманні неповнолітню дитину, працюючого машиністом екскаватора ТОВ «Співдружність Авіа Буд», зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого, у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України,-

В С Т А Н О В И В:

05 грудня 2024 близько 08 години 15 хвилин ОСОБА_5 здійснював рух транспортним засобом автомобілем «Renault LODGY» реєстраційний номер НОМЕР_1 , по автомобільній дорозі М-30 "Стрий-Умань-Дніпро-Ізварино" на території Олександрійського району, Кіровоградської області зі сторони селища Пантаївка, Олександрійського району, Кіровоградської області в напрямку міста Олександрія, Кіровоградської області. 
Під час руху ОСОБА_5 , порушуючи вимоги Правил дорожнього руху України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 № 1306 (надалі ПДР України), передбачені п. 1.2 ПДР України згідно з якими «В Україні установлено правосторонній рух транспортних засобів», вимоги п. 1.5 ПДР України «Дії або бездіяльність учасників дорожнього руху та інших осіб не повинні створювати небезпеку чи перешкоду для руху, загрожувати життю або здоров`ю громадян, завдавати матеріальних збитків»; п. 2.3 ПДР України «Для забезпечення безпеки руху водій повинен: б) бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі; д) не створювати своїми діями загрози безпеці дорожнього руху», через власну необережність та недбалість позбавив себе можливості вірно оцінювати дорожню обстановку та безпечно керувати транспортним засобом, щоб мати змогу постійно контролювати напрямок його руху та не створювати небезпеки іншим учасникам дорожнього руху. 
Здійснюючи рух по вищевказаній автомобільній дорозі, ОСОБА_5 позбавив себе можливості вірно оцінювати дорожню обстановку і безпечно керувати транспортним засобом, щоб мати змогу постійно контролювати напрямок його руху, з метою не створювати небезпеки іншим учасникам дорожнього руху, діючи протиправно, самовпевнено та недбало, не передбачаючи можливості настання суспільно-небезпечних наслідків, хоча повинен був та міг їх передбачити, не вибрав, за даної дорожньої обстановки безпечної швидкості руху керованого транспортного засобу, за даних дорожніх умов, які обумовлювалися наявністю спуску проїзної частини по напрямку свого руху, в результат чого грубо порушив вимоги п. 10.1 ПДР України, згідно яких «Перед початком руху, перестроюванням та будь-якою зміною напрямку руху водій повинен переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху», змінив напрямок свого руху, а саме почав здійснювати обгін транспортних засобі, шляхом виїзду на зустрічну смугу руху, не впевнився у відсутності зустрічного транспортного засобу, якому може бути створена небезпека для руху, з перевищенням допустимої швидкості руху на даній ділянці місцевості. 
Здійснивши виїзд та подальший рух, з перевищенням допустимої швидкості руху, по смузі зустрічного руху ОСОБА_5 , порушуючи вимог п.п. 12.6 (г), 12.9 (б) та 14.2 (в) ПДР (п. 12.6 Поза населеними пунктами на всіх дорогах та на дорогах, що проходять через населені пункти дозволяється рух із швидкістю: г) іншим транспортним засобам: на автомобільній дорозі, що позначена дорожнім знаком 5.1 – Автомагістраль не більше 130 км/год, на автомобільній дорозі з окремими проїзними частинами, що відокремлені одна від одної роздільною смугою – не більше 110 км/год. на інших автомобільних дорогах – не більше 90 км/год.; п. 12.9 Водієві забороняється: б) перевищувати максимальну швидкість, на ділянках дороги, де встановлено дорожні знаки 3.29 (Обмеження максимальної швидкості), 3.31 (Зона обмеження максимальної швидкості); п. 14.2 (в) Перед початком обгону водій повинен переконатися в тому, що смуга зустрічного руху, на яку він буде виїжджати, вільна від транспортних засобів на достатній для обгону відстані), 05.12.2024 року близько 08 години 15 хвилин на відстані 346 м. від кілометрового показника 788 км. автомобільної дороги "Стрий-Умань-Дніпро-Ізварино" на території Олександрійського району, Кіровоградської області, він як водій, внаслідок порушень зазначених вимог ПДР України, допустив зіткнення керованого ним автомобіля «Renault LODGY» реєстраційний номер НОМЕР_1 з автомобілем «Renault LOGAN» реєстраційний номер НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який рухався по правій смузі проїзної частини дороги в зустрічному напрямку.
Згідно висновку експерта судово-медичної експертизи № 40 від 25.04.2025 року, у ОСОБА_6 , маються тілесні ушкодження у вигляді: закритого перелому даху вертлюгової западини тазової кістки справа; розриву правого здухвин-окржового з`єднання; рани голови, які в сукупності відносяться до категорії середнього ступеню тяжкості тілесних ушкоджень, які викликали тривалий розлад здоров`я строком понад 21 добу. 
Таким чином, ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 286 Кримінального кодексу України, кваліфікованого, як порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому середньої тяжкості тілесне ушкодження.
Прокурор підтримав обвинувачення, пред`явлене ОСОБА_5 , просив суд призначити покарання за частиною 1 статті 286 КК України у виді обмеження волі на 1 (однин) рік з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк 1 (один) рік. На підставі ст. 75 КК України звільнити від відбування призначеного судом покарання у виді обмеження волі з випробуванням з іспитовим строком 1 (один) рік. У силу ст. 76 КК України покласти на обвинуваченого обов`язки, що передбачені пп.1,2 ч. 1 ст.76 КК України. Від позовної заяви в інтересах Олександрійської міської ради, третя особа КП «Центркльна міська лікарня м. Олександрії ОМР про відшкодування збитків заподіяних злочином, відмовився з огляду на добровільне відшкодування коштів обвинуваченим. 
Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 свою вину у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 286 КК України, визнав повністю. В судовому засіданні каявся у вчиненому, просив вибачення, підтвердив обставини, викладені в обвинувальному акті та додатково пояснив, добровільно відшкодував 5 516 грн. 60 коп. до бюджету Олександрійської міської територіальної громади витати, понесені закладом охорони здоров`я на стаціонарне лікування потерпілого від злочину ОСОБА_6 на підтвердження надав копію квитанції, Крім того частково відшкодував витрати на правничу допомогу в сумі 10 000грн. в межах цивільного позову заявленого цивільним позивачем у кримінальному провадженні ОСОБА_6 . Стосовно призначення покарання просив вирішити питання на розсуд суду та суворо не карати. 
Представник потерпілого ОСОБА_6 – адвокат ОСОБА_4 в судовому засіданні просила призначити покарання в межах санкції статті на розсуд суду. Позовні вимоги за цивільним позовом ОСОБА_6 до ОСОБА_5 , ПАТ «Страхова компанія «УСГ», Товариства з обмеженою відповідальністю «Співдружність АВІА БУД» про стягнення моральної та моральної шкоди просила задовольнити, враховуючи їх збільшення, а саме стягнути на користь потерпілого з ПАТ «Страхова компанія «УСГ» 292679 грн.40коп. витрат на лікування та 14633,97грн моральної шкоди; з Товариства з обмеженою відповідальністю «Співдружність АВІА БУД» 285366,03грн. на відшкодування моральної шкоди та 3200грн. різниці між витратами на лікування та страховим відшкодуванням цих витрат (франшиза). Витрат на правничу допомогу з ОСОБА_5 у розмірі 10 000 грн. не стягувати, оскільки останній у добровільному порядку відшкодував заявлену суму.
Представники відповідача по цивільному позову ТОВ «Співдружність Авіа Буд» у судове засідання не з`явилися, причини неявки суду не відомі. Матеріали справи містять відзив на позовну заяву від 18 вересня 2025 року (т.1 а.с.150,151), відповідно до якого позовні вимоги не визнає у повному обсязі, з огляду на те, що моральна шкода відшкодовується страхувальником лише у розмірі, що перевишує ліміт відповідальності страхувальника. Згідно поліса ОСЦПВВНТЗ № ЕР-220490127 від 22.04.2024 р. ліміт відповідальності страховика ПАТ «СК «УСГ» складає 320 000, 00 грн. та 160 000, 00 грн. Крім того, цивільний позивач ОСОБА_6 не закінчив лікування та реабілітацію. Знаходиться у працездатному віці.
Представники відповідача по цивільному позову ПАТ «Страхова компанія «УСГ» у судове засідання не з`явилися, причини неявки суду не відомі. Матеріали справи містять відзив на позовну заяву від 18 вересня 2025 року ( т. 1а.с.166-169), де йдеться про невизнання позовних вимог через не обґрунтованість та передчасність. 
Судом встановлено, що учасники судового провадження, в тому числі обвинувачений, правильно розуміють зміст фактичних обставин, встановлених в обвинувальному акті.
Судом було поставлено на обговорення питання щодо доцільності дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються. Судом роз`яснено обвинуваченому положення ч. 3 ст. 349 КПК України про те, що у такому випадку він буде позбавлений права оспорювати фактичні обставини провадження в апеляційному порядку.
Це узгоджується з вимогами п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, розділу ІІІ Рекомендації № 6 R (87) 18 Комітету міністрів Ради Європи «Відносно спрощеного кримінального правосуддя» та практики Європейського Суду з прав людини щодо їх застосування, згідно з яким суд повинен забезпечити належну реалізацію права на справедливий суд під час розгляду кримінальних проваджень шляхом спрощеного і скороченого розгляду.
Вислухавши думку учасників судового провадження, які не заперечували проти розгляду кримінального провадження в порядку, передбаченому ч. 3 ст. 349 КПК України, врахувавши, що обвинувачений ОСОБА_5 не оспорює фактичні обставини справи, і як встановлено судом, правильно розуміє зміст цих обставин, відсутні будь-які сумніви у добровільності та істинності його позиції, суд дійшов висновку про недоцільність дослідження інших доказів по справі, обмежившись допитом обвинуваченого, дослідженням письмових матеріалів щодо речових доказів, процесуальних витрат та матеріалів, що характеризують особу обвинуваченого.
Відповідно до ч. 1 ст. 337 КПК України судовий розгляд проведено в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акту.
Суд, допитавши обвинуваченого, дослідивши матеріали кримінального провадження, що характеризують особу обвинуваченого, в тому числі щодо речових доказів та процесуальних витрат, дійшов висновку про доведеність винуватості ОСОБА_5 поза розумним сумнівом у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286 КК України, а саме у порушенні правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому середньої тяжкості тілесне ушкодження.
До обставин, які пом`якшують покарання ОСОБА_5 , відповідно до ст.66 КК України, суд відносить щире каяття. 
Обставин, які обтяжують покарання ОСОБА_5 , відповідно до ст. 67 КК України, судом не встановлено.
Суд, призначаючи обвинуваченому ОСОБА_5 , покарання, враховує, що покарання, як захід державного реагування на осіб, котрі вчинили кримінальне правопорушення, є головною і найбільш поширеною формою реалізації кримінальної відповідальності. Застосування покарання є одним із завершальних етапів кримінальної відповідальності, на якому суд вирішує питання, визначені ч. 1 ст. 368 КПК України, та яке виступає правовим критерієм, показником негативної оцінки як самого правопорушення, так і особи, котра його вчинила. Покарання завжди має особистий, індивідуалізований характер, а його призначення і виконання можливе тільки щодо особи, визнаної винною у вчиненні кримінального правопорушення. При цьому призначення необхідного і достатнього покарання певною мірою забезпечує відчуття справедливості як у потерпілого, так і суспільства.
За змістом статей 50, 65 КК України, особі, яка скоїла злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для виправлення та попередження скоєння нових злочинів. Це покарання має відповідати принципам законності, обґрунтованості, справедливості, співмірності та індивідуалізації, що є системою найбільш істотних правил і критеріїв, які визначають порядок та межі діяльності суду під час обрання покарання. Суд повинен ураховувати ступінь тяжкості злочину, конкретні обставини його скоєння, форму вини, наслідки цього діяння, дані про особу, обставини, що впливають на покарання, ставлення особи до своїх дій, інші особливості справи, які мають значення для забезпечення відповідності покарання характеру та тяжкості злочину.
Покарання завжди призначається як відповідний захід примусу держави за вчинений злочин, виконує виправну функцію і водночас запобігає вчиненню нових злочинів як самим засудженим, так і іншими особами.
Вирішуючи питання про призначення обвинуваченому покарання, суд керується вимогами ст.ст.65-67 КК України, роз`ясненнями, що містяться у постанові Пленуму Верховного Суду України №7 від 24.10.2003 «Про практику призначення судами кримінального покарання», та враховує позицію Європейського суду з прав людини, відповідно до якої покарання, як втручання держави в приватне життя особи, повинно спрямовуватись на досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та потребою захисту основоположних прав особи, воно має бути законним, тобто несвавільним, пропорційним, тобто не становити надмірного тягаря для особи, виходить з принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання.
Отже, обираючи вид та строк покарання обвинуваченому ОСОБА_5 , суд відповідно до ст. 65 КК України враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке відноситься до категорії не тяжких злочинів відповідно до ст. 12 КК України та характеризується необережною формою вини, фактичні обставини кримінального правопорушення, тяжкість заподіяних злочином наслідків, особу винного, який має постійне місце проживання, працевлаштований, за місцем проживання та роботи характеризується позитивно, одружений, раніше не судимий, його ставлення до вчиненого, обставини, які пом`якшують покарання, відсутність обтяжуючих обставин та вважає, доцільним призначити покарання за частиною 1 статті 286 КК України у виді обмеження волі на 1 (однин) рік. На підставі ст. 75 КК України звільнити від відбування призначеного судом покарання у виді обмеження волі з випробуванням з іспитовим строком 1 (один) рік. У силу ст. 76 КК України покласти на обвинуваченого обов`язки, що передбачені пп.1,2 ч. 1 ст.76 КК України, а саме: - періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; - повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи та навчання. 
При вирішенні питання про призначення додаткового покарання обвинуваченому ОСОБА_5 , у виді позбавлення права керувати транспортними засобами суд приходить до наступного висновку.
Аналіз характеру та обсягу допущених обвинуваченим порушень Правил дорожнього руху, з огляду на обставини кримінального провадження, а також на той факт, що обвинувачений офіційно працевлаштований машиністом екскаватора ТОВ «Співдружність Авіа Буд», до місця роботи добирається за допомогою транспортного засобу, його діяльність безпосередньо пов`язана з використанням транспортного засобу, має на утриманні неповнолітнього сина ОСОБА_7 , 2012 р.н. суд приходить до висновку, що застосування додаткового покарання у виді позбавлення права керування транспортним засобом позбавить можливості в повній мірі матеріально забезпечувати родину обвинуваченого і в повній мірі відшкодувати судові витрати та матеріальні збитки на лікування перед потерпілою особою, який продовжує лікування, а тому не вбачає підстав для застосування додаткового покарання. 
Призначення ОСОБА_5 саме такого покарання відповідає принципу необхідності і достатності для виправлення обвинуваченого, випливає з дотримання судом принципів «рівних можливостей» та «справедливого судового розгляду», встановлених ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основних свобод 1950 року, не суперечить практиці Європейського Суду з прав людини та нормам кримінального законодавства України, адже ефективність покарання залежить не лише і не в першу чергу від суворості санкції кримінально-правової норми, а і від спроможності не допустити безкарності злочинних діянь, саме така міра покарання буде необхідною та достатньою для виправлення обвинуваченого та запобігання вчиненню ним нових кримінальних правопорушень.
Згідно з положеннями ч. 5 ст. 128 КПК України, цивільний позов у кримінальному провадженні розглядається судом за правилами, встановленими цим Кодексом. Якщо процесуальні відносини, що виникли у зв`язку з цивільним позовом, цим Кодексом не врегульовані, до них застосовуються норми ЦПК України за умови, що вони не суперечать засадам кримінального судочинства. 
Прокурором в інтересах Олександрійської міської ради, третя особа КП «Центркльна міська лікарня м. Олександрыї ОМР заявлено позов про відшкодування ОСОБА_5 збитків заподіяних злочином у розмірі 5516 грн. 60 коп. З огляду на добровільне відшкодування коштів обвинуваченим, прокурор відмовився від позову, на підтвердження оплати, за клопотанням обвинуваченого ОСОБА_5 до матеріалів справи долучена квитанція АТ «Ощадбанк» на суму 5 517 грн. (т. 2 а.с. 1).
Відповідно до ч. 1 ст. 127 КПК України, підозрюваний, обвинувачений, а також за його згодою будь-яка інша фізична чи юридична особа має право на будь-якій стадії кримінального провадження відшкодувати шкоду, завдану потерпілому, територіальній громаді, державі внаслідок кримінального правопорушення.
Згідно з п. 4 ч.1 ст. 255 ЦПК України, суд закриває провадження у справі, якщо позивач відмовився від позову і відмова прийнята судом. 
Враховуючи повне відшкодування ОСОБА_5 збитків заподіяних злочином у розмірі 5516 грн. 60 коп. на користь Олександрійської міської ради, що підтверджується квитанцією, суд приймає відмову від позову прокурора в інтересах Олександрійської міської ради, третя особа КП «Центркльна міська лікарня м. Олександрйї ОМР. 
Потерпілою стороною подано цивільний про стягнення: 
-з ПАТ «Страхова компанія «УСГ» на користь ОСОБА_6 102079грн.40коп. витрат на лікування та 5103,97грн. моральної шкоди;
- з Товариства з обмеженою відповідальністю «Співдружність АВІА БУД» на користь ОСОБА_6 294896,03грн. на відшкодування моральної шкоди та 3200грн. різниці між витратами на лікування та страховим відшкодуванням цих витрат (франшиза);
-з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_6 
10000 грн. процесуальних витрат на правничу допомогу. 
Ухвалою Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 04 вересня 2025 року цивільний позов прийнято до розгляду (том. 1 а.с.117).
09 жовтня 2025 року до Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області надійшла заява про збільшення позовних вимог в частині збільшення позовних вимог про стягнення матеріальної шкоди, з огляду на те, що потерпілому ОСОБА_6 встановлена ІІ група інвалідності. Таким чином, остаточно визначившись, позивач просить стягнути: 
- з ПАТ «Страхова компанія «УСГ» на користь ОСОБА_6 292679 грн.40коп. витрат на лікування та 14633,97грн моральної шкоди;
- з Товариства з обмеженою відповідальністю «Співдружність АВІА БУД» на користь ОСОБА_6 285366,03грн. на відшкодування моральної шкоди та 3200грн. різниці між витратами на лікування та страховим відшкодуванням цих витрат (франшиза); 
- з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_6 10 000 грн. процесуальних витрат на правничу допомогу.
Відповідно до ст.22 ЦК України особа, якій завдано збитків, в результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є втрати, яких особа зазнала у зв`язку із знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки).
Відповідно до ст.1195 ЦК України фізична або юридична особа, яка завдала шкоди каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я фізичній особі, зобов`язана відшкодувати потерпілому заробіток(дохід)втрачений ним внаслідок втрати чи зменшення професійної або загальної працездатності, а також відшкодувати додаткові витрати, викликані необхідністю посиленого харчування, санаторно-курортного лікування, придбання ліків, протезування, стороннього догляду, тощо.
Відповідно до ч.1 ст.1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.
Відповідно до ст.1177 ЦК України шкода, завдана фізичній особі, яка потерпіла від кримінального правопорушення, відшкодовуєтьсявідповідно до закону.
Відповідно до ст. 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого.
Разом з тим, згідно з частиною 1 статті 1172 ЦК України юридична або фізична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обов`язків.
Судом встановлено, що на час ДТП, керуючи транспортним засобом RENAULTLODGY реєстраційний номер НОМЕР_1 , який належить ТОВ «Співдружність АВІА БУД», ОСОБА_5 перебував в трудових відносинах з ТОВ «Співдружність АВІА БУД» та виконував покладені на нього трудові функції. Даний факт підтверджується наданими роботодавцем на відповідний адвокатський запит копіями документів: Наказом про відрядження №1141/ктм від 04.12.2024; подорожнім листом службового легкового автомобіля, свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу (т.1 а.с.50-51,) 
Таким чином, спричинена ОСОБА_5 потерпілому ОСОБА_6 шкода, має бути відшкодована його роботодавцем – ТОВ «Співдружність АВІА БУД». 
У зв`язку з отриманими в результаті ДТП травмами, потерпілому доводилося нести витрати на придбання лікарських засобів, засобів для реабілітації, догляду, оплачувати МРТ та УЗД дослідження, послуги лабораторії, оплачувати послуги масажу, послуги реабілітаційного тренування, купувати спеціальний спортивно-реабілітаційний інвентар, вироби медичного призначення для кісток тазу, милиці, наколінники, бандажі, панчохи компресорні, масажний циліндр, гантельний набір тощо, оплачувати консультації лікаря-невролога з виїздом додому.
Судом встановлено, що на придбання медикаментів, виробів медичного, реабілітаційного призначення, засобів догляду понесено витрати в сумі: 68464грн.40коп. Понесені витрати підтверджуються відповідними чеками на придбання медикаментів, засобів догляду, милиць, виробів медичного та реабілітаційного призначення, послуг лабораторій та проведених досліджень 
Згідно консультаційного висновку спеціаліста від 21.04.2025р. ОСОБА_6 було призначено PRP терапію під УЗД контролем. У зв`язку з цим раз на тиждень проводився зазначений УЗД контроль з оплатою зазначеного дослідження, крім того, проводилася мультизрізова комп`ютерна томографія, електронейроміографія, лабораторні тести. Понесені у зв`язку з проведеними діагностичними дослідженнями витрати складають 16915грн. Через отриману травму ОСОБА_6 мав консультацію лікаря невролога з виїздом додому, за що було сплачено 1000грн., що підтверджується електронним направленням, актом виконаних робіт та фіскальним чеком про оплату. Крім того, ОСОБА_6 з метою лікування та реабілітації було призначено фізіотерапевтичні тренування. Відповідні послуги в період з 03.01.2025р. по 15.03.2025р. він отримував в центрі відновлення здоров`я суглобів та хребта, за що на рахунок ФОП ОСОБА_8 перераховано кошти в сумі 18900грн., що підтверджується довідкою від 26.04.2025р. про вид та обсяг наданих послуг, а також платіжними інструкціями від 04.01.2025р., 07.01.2025р., та 13.02.2025р. Суд звертає увагу на те, що ОСОБА_6 певний період часу не мав можливості рухатися, тому платниками в квитанціях вказані дружина – ОСОБА_9 та товариш – ОСОБА_10 . Загальна сума документально підтверджених витрат , понесених на лікування, догляд, реабілітацію, діагностичнеі дослідження склала 105279 грн. 40 коп. ( т. 2 а.с. 52-99). 
Окрім шкоди, пов`язаної з витратами на лікування, догляд та реабілітацію, ОСОБА_6 завдано також немайнових втрат, спричинених моральними стражданнями, які потягли негативні зміни у його житті: це фізичний біль, негативні переживання та спогади, тривога, тривалий період не здатність до самообслуговування, о виконання повсякденних обов`язків, неможливість працювати, займатися домашніми справами, сім`єю. Тривалий час потерпілий сконцентрований виключно на проблемі одужання та реабілітації, до даного часу реабілітація ще триває і перспективи її чітко не визначені, розглядається питання встановлення групи інвалідності. Потерпілий відчуває обмежені фізичні можливості, відірваність від життя, відчуває себе тягарем для своєї дружини та неповнолітнього сина. В момент дорожньо-транспортної пригоди ОСОБА_6 переніс сильний фізичний біль, від моменту ДТП по 30.12.2024р. перебував на стаціонарному лікуванні, був лежачим на витяжці, не міг себе обслуговувати, потребував сторонньої допомоги навіть в питаннях елементарної гігієни. З 30.12.2024р. продовжував лікування вдома, однак , також був лежачий, догляд за ним здійснювала дружина та син і весь тягар ліг на них. Наприкінці лютого-початку березня 2025року почав потроху вставати та за допомогою милиць і підтримки дружини пересуватися в межах квартири. По даний час пересувається на милицях , потребує додаткових консультацій нейрохірурга та заміни суглобу. Згідно медичних рекомендацій від 07.08.2025року у зв`язку з післятравматичним артрозом правого суглобу, потребує ендопротезування, а також продовження курсу реабілітаційного лікування, прийняття лікарських препаратів.
Окремих страждань додає той факт, що в результаті отриманих тілесних ушкоджень, ОСОБА_6 не може бути годувальником для своєї сім`ї, не може допомагати їм по господарству, вирішувати побутові проблеми. До отримання трави він керував сімейним автомобілем, однак в даний час водити автомобіль не має можливості, тож всі необхідні питання ,пов`язані з пересуванням по місту чи за його межу, членам сім`ї доводиться вирішувати самостійно – ходити пішки чи їздити громадським транспортом. При цьому, до отримання травми позивач утримував свою дружину, яка є особою з інвалідністю 2 групи, що підтверджується довідкою МСЕК (т.1 а.с.100, 101). Виконувати ці обов`язки в даний час позивач не має можливості через отримання травми та триваючу реабілітацію.
Відповідно до п. 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» № 4 від 31 березня 1995 року(зі змінами та доповненнями від 27 лютого 2009 року) розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. При цьому, суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості. 
Спричинену моральну шкоду з урахуванням тривалості, тяжкості та глибини страждань, істотності змін в житті та обсягу додаткових зусиль, необхідних для відновлення стану здоров`я та організації життя ОСОБА_6 оцінює в 300 000грн. 
Згідно відповіді ПАТ СК «УСГ» від 01.07.2025р. на адвокатський запит, цивільно-правова відповідальність ТОВ «Співдружність АВІА БУД» застрахована в ПАТ «СК «УСГ» відповідно до страхового полісу № ЕР- 220490127, що був чинний станом на день ДТП – 05.12.2024р. Страхова сума на одного потерпілого за шкоду, заподіяну життю і здоров`ю – 320000грн., заподіяну майну – 160000грн, франшиза – 3200грн.(т. 1 а.с. 48).
Після подання цивільного позову та визначення суми матеріальної та моральної шкоди, потерпілий продовжив лікування, у зв`язку з чим ним було понесено додаткові витрати. Крім того, рішенням експертної команди з оцінювання повсякденного функціонування особи від 09.09.2025року ОСОБА_6 встановлено 2 групу інвалідності, що підтверджується витягом №140/25/1320/ВТ (т.1 с. 131-135), що є суттєвим для вирішення цивільного позову по суті. 
Зазначені обставини стали підставою для збільшення позовних вимог в частині матеріальної шкоди, оскільки позивачем було придбано систему для ендопротезування кульшового суглобу в ФОП ОСОБА_11 , вартістю 109500грн., що підтверджується рахунком-фактурою №0102 від 15.09.2025року та чеком про оплату від 15.09.2025року. Крім того, ТОВ «ЕкоДніпро» 19.09.2025року було проведено відповідне ендопротезування,, що підтверджується Договором №2025/09/3100-П та Актом здачі-приймання робіт (наданих послуг) №36713 від 19.09.2025року (т. 1 а.с.138, 139). 
Таким чином, вартість робіт склала 81100грн., що повністю сплачено потерпілим ОСОБА_6 , що підтверджується відповідними чеками,копії яких додаються. З огляду на наведене, з часу подання цивільного позову до суду, витрати на лікування ОСОБА_12 , збільшилися на 190600грн. Зазначені обставини стали підставою для збільшення позовних вимог в частині матеріальної шкоди, яка підлягає стягненню з ПАТ СК «УСГ» з раніше визначених 102079,40 грн. до 292679,40грн., 
Крім того, зважаючи на те, що відповідно до ст.26-1 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» в редакції на день укладення договору страхування, Страховиком (у випадках, передбачених підпунктами "г" і "ґ" пункту 41.1 та підпунктом "в" пункту 41.2 статті 41 цього Закону, - МТСБУ) відшкодовується потерпілому - фізичній особі, який зазнав ушкодження здоров`я під час дорожньо-транспортної пригоди, моральна шкода у розмірі 5 відсотків страхової виплати за шкоду, заподіяну здоров`ю.
Таким чином, у зв`язку зі збільшенням витрат на лікування, підлягає перерахунку також і розмір моральної шкоди,що підлягає стягненню з ПАТ «СК «УСГ», який має становити (292679,40грн* 5%=14633,97грн.)
У зв`язку з цим, враховуючи, що розмір страхового відшкодування моральної шкоди не достатній для повного відшкодування завданої моральної шкоди, визначеної в сумі 300000грн. з ТОВ «Співдружність АВІА БУД» на користь ОСОБА_6 необхідно стягнути 285366,03грн. на відшкодування моральної шкоди (300000-14633,97=285366,03).
Згідно ст.5 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», що був чинний на момент настання страхового випадку, об`єктом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності є майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, пов`язані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоров`ю, майну потерпілих внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу.
Згідно ст.6 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» в редакції на день настання страхового випадку, страховим випадком є ДТП, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого. Відповідно до ст.ст. 9, 22-31, 35, 36 зазначеного Закону настання страхового випадку (скоєння ДТП) є підставою для здійснення страховиком виплати страхового відшкодування потерпілому відповідно до умов договору страхування та в межах страхової суми. Страховим відшкодуванням у цих межах покривається оцінена шкода, заподіяна внаслідок ДТП життю, здоров`ю, майну третьої особи, в тому числі й шкода, пов`язана зі смертю потерпілого.
Враховуючи, що договір страхування укладається з метою забезпечення прав третіх осіб (потерпілих) на відшкодування шкоди, завданої цим третім особам унаслідок скоєння ДТП за участю забезпеченого транспортного засобу, то позивач наділений правом на отримання страхового відшкодування. 
Відповідно до ст.36.1 ст.36 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» в редакції на день настання страхового випадку, рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) приймається у зв`язку з визнанням майнових вимог заявника або на підставі рішення суду, у разі якщо спір про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) розглядався в судовому порядку.
Велика Палата Верховного Суду в постанові від 11.12.2019р. в справі № 465/4287/15 погодилася з висновками ВП ВС від 19.06.2019р. у справі №465/4621/16-к та зробила висновок, що попереднє звернення потерпілого у випадках, передбачених законом із заявою про виплату страхового відшкодування в порядку, визначеному ст.35 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», загалом не є обов`язковим та не виключає право особи звернутися безпосередньо до суду із позовом про стягнення відповідного страхового відшкодування.
Відповідно до ст.24 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» в редакції на день настання страхового випадку, відповідно до якої у зв`язку з лікуванням потерпілого відшкодовуються обґрунтовані витрати, пов`язані з доставкою, розміщенням, утриманням, діагностикою, лікуванням, протезуванням та реабілітацією потерпілого у відповідному закладі охорони здоров`я, медичним піклуванням, лікуванням у домашніх умовах та придбанням лікарських засобів.
Враховуючи, що згідно зі ст. 12 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страхове відшкодування завжди зменшується на суму франшизи, то розмір страхового відшкодування, що підлягає стягненню з страховика має бути зменшений на суму франшизи, яку має бути компенсовано за рахунок страхувальника.
Відповідно до ст.26-1 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» в редакції на день настання страхового випадку, Страховиком (у випадках, передбачених підпунктами "г" і "ґ" пункту 41.1 та підпунктом "в" пункту 41.2 статті 41 цього Закону, - МТСБУ) відшкодовується потерпілому - фізичній особі, який зазнав ушкодження здоров`я під час дорожньо-транспортної пригоди, моральна шкода у розмірі 5 відсотків страхової виплати за шкоду, заподіяну здоров`ю.
Відповідно до ст.1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).
За правилами ст. 61 Кримінального процесуального кодексу України цивільним позивачем у кримінальному провадженні,зокрема, є фізична особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнової та/або моральної шкоди, та яка в порядку, встановленому цим Кодексом, пред`явила цивільнийпозов. Права та обов`язки цивільного позивача виникають з моменту подання позовної заяви органу досудового розслідування або суду. 
Відповідно до ст.127 КПК шкода, завдана кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням, може бути стягнута судовим рішенням за результатами розгляду цивільного позову в кримінальному провадженні.
Згідно з ч. 1 ст. 128 КПК України, особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнової та/або моральної шкоди, має право під час кримінального провадження до початку судового розгляду пред`явити цивільний позов до підозрюваного, обвинуваченого або до фізичної чи юридичної особи, яка за законом несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння. 
Виходячи з викладеного, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог про стягнення з ПАТ «Страхова компанія «УСГ» на користь ОСОБА_6 29 2679грн.40коп. витрат на лікування та 14633, 97 грн. моральної шкоди; з Товариства з обмеженою відповідальністю «Співдружність АВІА БУД» на користь ОСОБА_6 285366, 03грн. на відшкодування моральної шкоди та 3200грн. різниці між витратами на лікування та страховим відшкодуванням цих витрат (франшиза). 
Разом з тим, процесуальні витрати на правничу допомогу у розмірі 10 000 грн. стягненню з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_6 не підлягають з урахуванням добровільного відшкодування витрат у заявленому розмірі. 
Вирішуючи питання щодо розподілу процесуальних витрат на підставі ст. 124 КПК України, в загальному розмірі – 11 937грн. 15 коп., суд вважає за необхідне стягнути з обвинуваченого на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експерта на проведення:
судової інженерно – транспортної експертизи №СЕ-19/112-24/15033-ІТ, згідно квитанції – 3979 грн. 05коп. (т. 2 а.с.13); 
судової інженерно – транспортної експертизи № СЕ-19/112-243/15032- ІТ від 16.12.2024 року – 3979 грн. 05 коп. (т. 2 а.с.22); 
судової інженерно – транспортної експертизи № СЕ-19/112-25/15025- ІТ від 05.02.2025 року – 3979 грн. 05 коп. (т. 2 а.с.30). 
Питання щодо скасування арешту майна у кримінальному провадженні підлягає вирішенню відповідно до ч.4 ст.174 КПК України.
Долю речових доказів по справі необхідно вирішити у відповідності ст.100 КПК України.
Судом встановлено, що у цьому кримінальному провадженні щодо обвинуваченого запобіжний захід не обирався.
Керуючись статтями 368, 373, 374 КПК України, суд, - 

У Х В А Л И В:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.286 КК України, та призначити покарання у виді обмеження волі строком 1 ( один) рік.
На підставі ст.75 КК України звільнити ОСОБА_5 від відбування покарання з випробуванням строком на 1 (один) рік, з покладенням на нього обов`язків, передбачених п.п.1, 2 ч.1 ст.76 КК України: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.
Строк відбування покарання ОСОБА_5 рахувати з дня ухвалення вироку, тобто 03 березня 2026 року. 
Стягнути з ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 на користь держави судові витрати на залучення експертів для проведення судових експертиз у розмірі 11 937грн. 15 коп.. 
Провадження за цивільним позовом прокурора Олександрійської окружної прокуратури Кіровоградської області в інтересах Олександрійської міської ради, третя особа КП «Центркльна міська лікарня м. Олександрії ОМР про відшкодування збитків заподіяних злочином - закрити. 
Цивільний позов ОСОБА_6 до ОСОБА_5 , ПАТ «Страхова компанія «УСГ», Товариства з обмеженою відповідальністю «Співдружність АВІА БУД» про стягнення моральної та моральної шкоди, витрат на правничу допомогу - задовольнити частково. 
Стягнути на користь ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 : 
- з ПАТ «Страхова компанія «УСГ»( 03038 м. Київ вул. Івана Федорова, 32- А, ЄДРПОУ 30859524) 292679 грн.40коп. витрат на лікування та 14633,97грн. моральної шкоди;
- з Товариства з обмеженою відповідальністю «Співдружність АВІА БУД»( 69068, м. Запоріжжя, вул. Моторобудівельників, 42-а, ЄДРПОУ 34535784) 285366,03грн. на відшкодування моральної шкоди та 3200грн. різниці між витратами на лікування та страховим відшкодуванням цих витрат (франшиза). 
Скасувати арешт з автомобілю марки Renault LODGY, реєстраційний номер НОМЕР_1 , який на праві приватної власності належить ТОВ «Співдружність АВІА БУД» (м.Запоріжжя, Шевченківський район, проспект Металобудівельників, 42-А) накладений на підставі ухвали слідчого судді Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області справа №398/6613/24 провадження № 1-кс/398/1995/25 від 06.12.2024 року. 
Скасувати арешт з автомобілю марки Renault LODGY, реєстраційний номер НОМЕР_2 , який на праві приватної власності належить ТОВ «Інтертехінвест» (м. Дніпро, Дніпропетровська область, Шевченківський район, вул. Мукаша Салакунова, 25/6) накладений на підставі ухвали слідчого судді Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області справа №398/6613/24 провадження № 1-кс/398/1995/25 від 06.12.2024 року. 
Речові докази у кримінальному провадженні:
-Сім аркушів копій медичної картки стаціонарного хворого № 13588 на ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , визнані речовим доказом по кримінальному провадженню та зберігаються при матеріалах вказаного кримінального провадження (постанова про визнання та приєднання речових доказів від 20.03.2025) – повернути за належністю. 
-Дев`ять аркушів копій медичної картки стаціонарного хворого № 13583 на ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , визнані речовим доказом по кримінальному провадженню та зберігаються при матеріалах вказаного кримінального провадження (постанова про визнання та приєднання речових доказів від 20.03.2025) – повернути за належністю. 
- Автомобіль Renault LODGY реєстраційний номер НОМЕР_1 визнаний речовим доказом по кримінальному провадженню та тимчасово зберігається на території автостоянки за адресою місто Олександрія, вулиця Миру, 72, Кіровоградської області (постанова про визнання та приєднання речових доказів від 05.12.2024). Ухвалою слідчого судді Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області справа №398/6613/24 провадження № 1-кс/398/1995/25 від 06.12.2024 на автомобіль накладено арешт. Ухвалою слідчого судді Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області справа №398/6613/24 провадження № 1-кс/398/356/25 від 12.03.2025 частково скасовано накладений арешт на автомобіль та передано під відповідне зберігання власнику (розписка ОСОБА_13 від 19.03.2025)- залишити за належністю;
-Автомобіль Renault LOGAN реєстраційний номер НОМЕР_2 визнаний речовим доказом по кримінальному провадженню та тимчасово зберігається на території автостоянки за адресою місто Олександрія, вулиця Миру, 72, Кіровоградської області (постанова про визнання та приєднання речових доказів від 05.12.2024). Ухвалою слідчого судді Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області справа №398/6613/24 провадження № 1-кс/398/1995/25 від 06.12.2024 на автомобіль накладено арешт. Ухвалою слідчого судді Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області справа №398/6613/24 провадження № 1-кс/398/466/25 від 02.04.2025 частково скасовано накладений арешт на автомобіль та передано під відповідне зберігання власнику (розписка ОСОБА_14 від 14.04.2025) - залишити за належністю. 
На вирок суду протягом 30 (тридцяти) днів з дня його проголошення може бути подана апеляційна скарга до Кропивницького апеляційного суду через Олександрійський міськрайонний суд Кіровоградської області.
Відповідно до ч. 2 ст. 394 КПК України цей вирок не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень частини третьої статті 349 КПК України.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого ч. 2 ст. 395 КПК України, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок суду, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Відповідно до ч. 6 ст. 376 КПК України копія вироку вручається негайно після його проголошення обвинуваченому та прокурору. Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Суддя: