ЧЕРНІГІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

П О С Т А Н О В А
іменем України

24 березня 2026 року 	м. Чернігів	

Унікальний номер справи № 737/847/25
Головуючий у першій інстанції – Рубаненко Н. Ю.
Апеляційне провадження № 22-ц/4823/795/26

ЧЕРНІГІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД у складі:
головуючого-судді: Онищенко О.І.
суддів: Скрипки А.А., Шарапової О.Л.
секретар: Шкарупа Ю.В. 
Позивач: ОСОБА_1 
Відповідач: ОСОБА_2 
Третя особа: Чернігівський відділ державної виконавчої служби у Чернігівському районі Чернігівської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції
Особа, яка подала апеляційну скаргу: ОСОБА_1 
Розглянув у порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу на рішення Куликівського районного суду Чернігівської області від 18 грудня 2025 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про звільнення від сплати заборгованості за аліментами (суддя Рубаненко Н.Ю.), ухвалене у селищі Куликівка, повний текст рішення складено 18 грудня 2025 року,
В С Т А Н О В И В:
У вересні 2025 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом про звільнення його від сплати нарахованої за період з серпня 2015 року по червень 2025 року заборгованості за аліментами, розрахованої Чернігівським відділом державної виконавчої служби у Чернігівському районі Чернігівської області по виконавчому провадженню №78787230 з приводу виконання виконавчого листа №2/737/246/14, виданого 29 липня 2025 року, на суму 251 731 грн 98 коп. Позов мотивовано тим, що сторони з 2013 року до літа 2025 року проживали в цивільному шлюбі, від якого мають дитину – сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Рішенням Куликівського районного суду Чернігівської області від 04 вересня 2014 року стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 на утримання дитини – ОСОБА_3 аліменти в розмірі 1/4 частини заробітку щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 26 серпня 2014 року і до досягнення дитиною повноліття. Оскільки сторони продовжили проживати разом, то відповідачка виконавчий лист по вказаній справі не отримувала і до виконання не пред`являла і лише 29 липня 2025 року видано виконавчий лист, який вона подала на примусове виконання. Постановою головного державного виконавця Чернігівського відділу державної виконавчої служби у Чернігівському районі від 07 серпня 2025 року було відкрито виконавче провадження №78787230 і нарахована заборгованість зі сплати аліментів за період з серпня 2015 року по червень 2025 року, яка станом на 01 червня 2025 року складає 251 731,98 грн. ОСОБА_1 вважає, що оскільки він і ОСОБА_2 з часу присудження аліментів у 2014 році й до 2025 року проживали постійно разом у його будинку в цивільному шлюбі, дитина проживала разом з обома батьками та перебувала на їх утриманні, виконавчий лист про стягнення аліментів був виданий відповідачці лише 29 липня 2025 року і 30 липня 2025 року пред`явлений на примусове виконання, він має всі законні підстави для звільнення від сплати заборгованості за аліментами.
Рішенням Куликівського районного суду Чернігівської області від 18 грудня 2025 року позовні вимоги задоволено частково; звільнено ОСОБА_1 від сплати заборгованості по аліментам, розрахованої Чернігівським відділом державної виконавчої служби у Чернігівському районі Чернігівській області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції у виконавчому провадженні №78787230 з приводу виконання виконавчого листа № 2/737/246/14, виданого 29 липня 2025 року, за період з серпня 2015 року по серпень 2016 року у розмірі 4334,28 грн та за період з вересня 2024 року по травень 2025 року включно у розмірі 23002,19 грн; в задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено. Рішення суду мотивовано тим, що в період з 16 серпня 2016 року по 27 серпня 2024 року позивач не мав офіційного заробітку, не надав доказів отримання ним будь-якого доходу, тому не довів належними доказами виконання ним свого обов`язку по утриманню неповнолітнього сина.
В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати вказане рішення суду в частині позовних вимог, в задоволенні яких було відмовлено, та ухвалити в цій частині нове рішення про задоволення позовних вимог. Апеляційна скарга мотивована тим, що вказані в судовому засіданні пояснення відповідачки повністю підтверджують факт проживання сторін разом в період з 2013 по 2025 рік саме як сім`ї, оскільки як дитина відповідачки від першого шлюбу, так і спільний син сторін проживали з ними разом, позивач у цей період працював як офіційно, так і не офіційно, про що до справи долучив трудову книжку, і чого не заперечували самі сторони, а ОСОБА_2 , в свою чергу, жодних доказів того, що вона мала будь-які доходи, до суду не надала. За доводами ОСОБА_1 , він за довіреністю має в користуванні трактор з квітня 2018 року, яким орав земельні ділянки на замовлення, возив сільськогосподарську продукцію та здійснював інші послуги, за які отримував кошти, також мав візитку з надання ритуальних послуг, за які отримував певну плату. Крім того, маючи диплом електрика, позивач надавав послуги і з таких питань. Сторони тримали корів, продавали молочну продукцію і мали за це певні доходи. ОСОБА_1 посилається, що суд не взяв до уваги показання свідків ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , які підтвердили факт проживання сторін як сім`ї разом з 2013 року, що беззаперечно враховує і факт їхнього спільного утримання сина. Звертає увагу, що період його роботи є значно більшим, ніж той, що суд взяв до уваги, а тому ці обставини підлягають додатковому з`ясуванню.
Відзив на апеляційну скаргу не надійшов. 
Згідно з ч. 3 ст. 3 ЦПК України провадження у цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справ.
Відповідно до вимог ч.1 ст.367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Оскільки рішення суду оскаржується лише в частині позовних вимог, в задоволенні яких було відмовлено, то в іншій частині воно судом апеляційної інстанції не переглядається.
Частиною 1 ст.368 ЦПК України встановлено, що справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.
За нормами ст. 268 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Зазначеним вимогам закону відповідає судове рішення суду першої інстанції в оскаржуваній частині. Висновок місцевого суду підтверджується матеріалами справи, яким суд дав правильну оцінку, і не суперечить нормам матеріального та процесуального права, які регулюють спірні правовідносини.
По справі встановлено, що сторони є батьками ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.8).
Згідно з довідкою Салтиково-Дівицького старостинського округу від 15 серпня 2025 року ОСОБА_1 проживав разом у цивільному шлюбі з ОСОБА_2 , виховували спільну дитину ОСОБА_3 та вели спільне господарство за адресою: АДРЕСА_1 з 2013 року (а.с.23).
На праві власності позивачу належить жилий будинок за адресою: АДРЕСА_1 , в якому зареєстровано місце проживання ОСОБА_1 і ОСОБА_3 (а.с.6-7, 9, 10, 11).
Рішенням Куликівського районного суду Чернігівської області від 04 вересня 2014 року стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 на утримання дитини – ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , аліменти в розмірі 1/4 частини заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 26 серпня 2014 року і до досягнення дитиною повноліття; допущено негайне виконання рішення в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць (а.с.24).
На виконання вказаного рішення суду виконавчий лист видано 29 липня 2025 року (а.с.25).
Постановою головного державного виконавця Чернігівського відділу державної виконавчої служби у Чернігівському районі Чернігівської області від 07 серпня 2025 року відкрито виконавче провадження з виконання виконавчого листа №2/737/246/14, виданого 29 липня 2025 року Куликівським районним судом, про стягнення аліментів з ОСОБА_1 (а.с.27).
Згідно з розрахунком заборгованості зі сплати аліментів у боржника ОСОБА_1 станом на 08 вересня 2025 року наявна заборгованість у розмірі 251 731,98 грн, яка утворилась за період з серпня 2015 року (а.с.29-35).
Обов`язок батьків щодо утримання своїх дітей є одним з головних конституційних обов`язків (ч.2 ст.51 Конституції України) і закріплюється в сімейному законодавстві, зокрема статтею 180 СК України, якою на батьків покладено обов`язок утримувати дітей до досягнення ними повноліття.
Відповідно до ч.1 ст.9 СК України подружжя, батьки дитини, батьки та діти, інші члени сім`ї та родичі можуть врегулювати свої відносини за домовленістю (договором), якщо це не суперечить вимогам цього Кодексу, інших законів та моральним засадам суспільства.
Мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини (стаття 141 СК України).
Згідно зі статтями 150, 180 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, матеріально утримувати дитину до повноліття.
Відповідно до частин першої та другої статті 179 СК України аліменти, одержані на дитину, є власністю дитини. Той із батьків або інших законних представників дитини, на ім`я якого виплачуються аліменти, розпоряджається аліментами виключно за цільовим призначенням в інтересах дитини.
Статтею 181 СК України встановлено, що способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними; за домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі; за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.
Відповідно до частини 2 статті 197 СК України за позовом платника аліментів суд може повністю або частково звільнити його від сплати заборгованості за аліментами, якщо вона виникла у зв`язку з його тяжкою хворобою або іншою обставиною, що має істотне значення.
Зазначена норма не встановлює вичерпного переліку обставин, які можуть бути підставою для звільнення (повного або часткового) від сплати заборгованості за аліментами. Питання про те, чи мають обставини, на які посилається платник аліментів, істотне значення, у кожному конкретному випадку вирішує суд. Повне або часткове звільнення платника аліментів від сплати заборгованості за аліментами можливе лише за наявності встановлених судом обставин, що мають істотне значення.
При цьому, слід звернути увагу на те, що у такий спосіб законодавцем визначено право, а не обов`язок, суду звільнити платника аліментів від сплати заборгованості. При вирішенні аналогічних спорів необхідно виходити з інтересів дитини, оскільки аліменти сплачуються на утримання дитини з метою забезпечення достатнього матеріального рівня її життя.
При вирішенні позовних вимог про звільнення від сплати заборгованості за аліментами суд має виходити із періоду виникнення такої заборгованості, яким у даній справі є період з серпня 2015 року по червень 2025 року.
Сторони не заперечували, що в указаний період часу вони проживали разом однією сім`єю.
У позовній заяві ОСОБА_1 вказував, що він, як платник аліментів, фактично 11 років виконував свій обов`язок по утриманню сина з дня його народження і до часу звернення ОСОБА_2 до відділу ДВС для примусового виконання рішення.
На підтвердження зазначених обставин ним було надано копію трудової книжки.
Встановивши, що в період з 16 серпня 2016 року по 27 серпня 2024 року позивач не мав офіційного заробітку і не надав доказів отримання ним будь-якого доходу, суд першої інстанції дійшов обгрунтованого висновку, що ОСОБА_1 не довів належними доказами виконання ним свого обов`язку по утриманню неповнолітнього сина. 
Відповідно до частин першої, шостої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
ОСОБА_1 , посилаючись на те, що період його роботи є значно більшим, ніж той, що взяв до уваги суд першої інстанції, до апеляційної скарги додав ряд доказів, які, на його думку, безпосередньо впливають на задоволення позовних вимог.
Так, ним надано: копію диплома молодшого спеціаліста, згідно з яким ОСОБА_1 закінчив у 2004 році Єнакієвський політехнічний технікум за спеціальністю «Експлуатація та ремонт гірничого електромеханічного обладнання та автоматичних пристроїв» і здобув кваліфікацію гірничого техніка-електромеханіка (а.с.127); копію диплома кваліфікованого робітника, відповідно до якого ОСОБА_1 закінчив у 2000 році професійно-технічне училище №44 м.Єнакієвого Донецької області і здобув кваліфікацію монтажника зв`язку – кабельника, монтажника зв`язку – спайника (а.с.128); копії квитанцій про оплату комунальних послуг за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.129-134); копію візитівки про надання ритуальних послуг, на якій зазначено телефонний номер позивача (а.с.135); копію довіреності від 10 квітня 2018 року, якою ОСОБА_6 уповноважує ОСОБА_1 розпоряджатися трактором колісним, марки Т-40АМ, реєстраційний № НОМЕР_1 (а.с.136); копію направлення позивача на обов`язковий попередній медичний огляд працівника, виданого 11 грудня 2023 року Селянським фермерським господарством «Колос» (а.с.137).
За відомостями з Державного реєстру фізичних осіб - платників податків від 24 березня 2026 року, отриманими апеляційним судом, вбачається, що ОСОБА_1 отримував такі доходи: у третьому кварталі 2015 року - заробітну плату в ПрАТ «Куликівське молоко»; у четвертому кварталі 2015 року, першому, другому і третьому кварталі 2016 року – державну та соціальну матеріальну допомогу в Куликівському РЦЗ; у третьому кварталі 2016 року – інший дохід від Чернігівської філії АТ «Укртелеком»; з серпня 2024 року по червень 2025 року – заробітну плату у СФГ «Колос». 
ОСОБА_2 отримувала такі доходи: у четвертому кварталі 2018 року, першому, другому, четвертому кварталі 2019 року, першому, другому, четвертому кварталі 2020 року, січні-травні, жовтні-грудні 2021 року, січні 2022 року – заробітну плату у ПП «Калачі»; у другому, третьому, четвертому кварталі 2019 року, третьому кварталі 2020 року, червні-вересні, жовтні-грудні 2021 року – державну та соціальну матеріальну допомогу у Чернігівському ОЦЗ; у другому, четвертому кварталі 2020 року, січні, квітні, червні-серпні, жовтні, листопаді 2021 року, квітні, листопаді 2022 року – соціальні виплати з УСЗН; у квітні 2020 року, вересні 2023 року – інші доходи в АТ КБ «ПриватБанк»; у лютому 2022 року, вересні 2023 року, жовтні 2024 року – від надання земельної частки (паю) в оренду від ФГ «Черненький О.А.».
Відповідно до витягу з рішення експертної команди з оцінювання повсякденного функціонування особи від 29 квітня 2025 року ОСОБА_2 встановлено 1 групу інвалідності з 20 січня 2025 року. 
Виходячи з приписів ч.2 ст.80, ч.7 ст.81 ЦПК України, з метою встановлення обставин справи та достатності доказів, колегія суддів апеляційного суду приймає в якості належних вищевказані докази. 
Надані позивачем разом із апеляційною скаргою докази не спростовують висновку суду першої інстанції щодо відсутності підстав для звільнення ОСОБА_1 від сплати заборгованості за аліментами за період з 16 серпня 2016 року по 27 серпня 2024 року, оскільки дипломи про отримання освіти, квитанції про оплату комунальних послуг не підтверджують виконання позивачем обов`язку по утриманню неповнолітнього сина. Доводи позивача, що він отримував доходи з неофіційних джерел, жодними доказами не підтверджено, а наявність у користуванні позивача трактора та зазначення телефонного номеру ОСОБА_1 на візитівці про надання ритуальних послуг не свідчить про отримання ним доходів з надання послуг. Направлення на обов`язковий попередній огляд працівника від 11 грудня 2023 року не може свідчити про виконання позивачем робіт у Селянському фермерському господарстві «Колос» до його офіційного працевлаштування, яке відбулося 27 серпня 2024 року. Також позивачем не надано доказів отримання доходів від продажу молочної продукції.
Натомість ОСОБА_2 у спірний період отримувала доходи з різних джерел, що спростовує твердження позивача про неможливість відповідачки здійснювати утримання дитини.
Не знайшли свого підтвердження для задоволення апеляційної скарги доводи позивача про те, що у спірний період сторони проживали разом, про що не заперечувала відповідачка, що дитина перебувала на його утриманні, а відповідачка не зверталась за спірний період за виконавчим листом, оскільки як вже було встановлено, матеріали справи не містять належних, допустимих та достатніх доказів, які б підтверджували чи добровільне виконання позивачем судового рішення у спірний період, чи сплату аліментів на користь відповідачки, чи що позивач у спірний період здійснював утримання дитини, а сама по собі обставина спільного проживання сторін у цей період не є достатньою підставою для звільнення від сплати заборгованості за аліментами та не свідчить про виконання позивачем свого обов`язку з утримання дитини.
Таким чином, рішення суду першої інстанції в оскаржуваній частині ґрунтується на правильно встановлених фактичних обставинах справи, яким надана належна правова оцінка, правильно застосовані норми матеріального права, що регулюють спірні правовідносини, і суд під час розгляду справи не допустив порушень норм матеріального та процесуального закону, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення справи.
Отже, апеляційну скаргу належить залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції в оскаржуваній частині – без змін.
Керуючись ст.ст. 258, 263, 374, 375, 382, 384, 389, 390, 391 ЦПК України, апеляційний суд, - 
У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Куликівського районного суду Чернігівської області від 18 грудня 2025 року залишити без змін.
Постанова суду набирає законної сили з дня її ухвалення і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів, який обчислюється з дня складення повного судового рішення шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції. 
Повний текст постанови складено 25 березня 2026 року.

Головуючий: Судді: