МИКОЛАЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
06 березня 2026 р.  	№ 400/3259/25 	
м. Миколаїв
Миколаївський окружний адміністративний суд у складі судді Птичкіної В.В., розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу

за позовом	Військової частини НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 , 	

до відповідача	ОСОБА_1 , АДРЕСА_2 , 	

про	стягнення коштів у сумі 22155,61 грн,	

ВСТАНОВИВ:
Військова частина НОМЕР_1 (далі – В/ч або позивач) звернулась до суду з адміністративним позовом про стягнення з ОСОБА_1 (далі – відповідач) 22 155,61 грн.
На обґрунтування вимог В/ч вказала, що сума 22 155,61 грн є вартістю отриманого відповідачем майна (майна речової служби, майна служби ракетно-артилеріського озброєння, майна медичної служби). Відповідач самовільно залишив В/ч, після чого службовим розслідуванням був встановлений факт нестачі майна. В/ч, керуючись статтею 6 Закону України від 03.10.2019 № 160-IX «Про матеріальну відповідальність військовослужбовців та прирівняних до них осіб за шкоду, завдану державі» (далі – Закон № 160), притягнула відповідача до повної матеріальної відповідальності на суму завданої державі шкоди. Оскільки у добровільному порядку ОСОБА_1 шкоду не відшкодував, В/ч звернулася до суду. 
Копія ухвали про відкриття провадження у справі була направлена відповідачу за його адресою рекомендованим поштовим відправленням із зворотним повідомленням, яке отримано відповідачем 10.05.2025.
Правом на подання відзиву на позовну заяву відповідач не скористався, позовних вимог не заперечив, правової позиції по суті спору не висловив.
Відповідно до частини першої статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд розглянув справу в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження.
Як встановлено судом, ОСОБА_1 з 04.09.2024 зарахований до списків особового складу В/ч і призначений на посаду водія стрілецького відділення стрілецького взводу стрілецької роти В/ч.
04.09.2024 згідно наказу командира військової частини НОМЕР_2 (по стройовій частині) № 217-РС призначений на посаду водія стрілецького відділення стрілецького взводу стрілецької роти частини.
26.10.2024 командир В/ч видав наказ (по стройовій частині) № 301, згідно з яким солдат ОСОБА_1 вважається таким, що 26.10.2024 самовільно залишив військову частину. Цього ж дня командир військової частини звернувся до Територіального управління ДБР, розташованого у місті Полтаві, Харківської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Східного регіону, ІНФОРМАЦІЯ_1 з повідомленням про вчинення військовослужбовцем кримінального правопорушення, відповідальність за скоєння якого передбачена частиною п`ятою статті 407 Кримінального кодексу України.
З 26.10.2024 до 23.11.2024, за фактом самовільного залишення розташування військової частини НОМЕР_1 та втрату військового майна речової служби, служби РАО та медичної служби, закріпленого за солдатом ОСОБА_1 , було проведено службове розслідування.
23.11.2024 командир В/ч видав наказ (з основної діяльності) № 734 «Про результати службового розслідування за фактом самовільного залишення розташування військової частини НОМЕР_1 солдатом ОСОБА_2 » (далі – Наказ № 734).
Наказом № 734 відповідача було притягнуто до повної матеріальної відповідальності на суму завданої шкоди державі – 22 155,61 грн.
04.12.2024 командир В/ч видав наказ (по стройовій частині) № 340 про увільнення ОСОБА_1 від займаної посади і зарахування його у розпорядження командира В/ч.
09.01.2025 позивач надіслав до відповідача лист № 95 з пропозицією добровільно повернути кошти в сумі 22 155,61 грн. До цього листа був доданий витяг з Наказу № 734. Згідно з доданим до позову рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення, лист від 09.01.2025 відповідач отримав 18.01.2025.
До позову доданий витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань, в якому вказано про реєстрацію 27.02.2025 провадження за повідомленням В/ч.
20.03.2025 командир В/ч видав наказ (по стройовій частині) № 79 (далі – Наказ № 79), яким призупинив строк військової служби ОСОБА_1 , вислуги років для призначення пенсії та вислуги у військовому званні, виплату грошового та здійснення продовольчого, речового та інших видів забезпечення. Також Наказом № 79 ОСОБА_1 було виключено зі списків особового складу частини та визначено не враховувати ОСОБА_1 до чисельності Збройних Сил України з 27.02.2025.
Докази оскарження відповідачем Наказу № 734 та/або докази відшкодування відповідачем суми 22 155,61 грн відсутні.
При прийнятті рішення суд виходив з такого. 
Підстави та порядок притягнення військовослужбовців та деяких інших осіб до матеріальної відповідальності за шкоду, завдану державному майну, у тому числі військовому майну, майну, залученому під час мобілізації, а також грошовим коштам, під час виконання ними службових обов`язків, визначені Законом № 160).
За термінологією Закону № 160, матеріальна відповідальність – вид юридичної відповідальності, що полягає в обов`язку військовослужбовців та деяких інших осіб покрити повністю або частково пряму дійсну шкоду, що було завдано з їх вини шляхом знищення, пошкодження, створення нестачі, розкрадання або незаконного використання військового та іншого майна під час виконання обов`язків військової служби або службових обов`язків, а також додаткове стягнення в дохід держави як санкція за протиправні дії у разі застосування підвищеної матеріальної відповідальності.
Прямою дійсною шкодою (далі – шкода) є збитки, завдані військовій частині, установі, організації, закладу шляхом знищення, пошкодження, створення нестачі розкрадання або незаконного використання військового та іншого майна, погіршення або зниження його цінності, а також витрати на відновлення чи придбання військового та іншого державного майна замість пошкодженого або втраченого, надлишкові виплати під час виконання військової служби або службових обов`язків.
У частинах першій та другій статті 3 Закону № 160 вказано, що підставою для притягнення до матеріальної відповідальності є шкода, завдана неправомірним рішенням, невиконанням чи неналежним виконанням особою обов`язків військової служби або службових обов`язків, крім обставин, визначених статтею 9 цього Закону, які виключають матеріальну відповідальність.
Умовами притягнення до матеріальної відповідальності є:
1) наявність шкоди;
2) протиправна поведінка особи у зв`язку з невиконанням чи неналежним виконанням нею обов`язків військової служби або службових обов`язків;
3) причинний зв`язок між протиправною поведінкою особи і завданою шкодою;
4) вина особи в завданні шкоди.
Згідно з пунктом 1 частини першої статті 6 Закону № 160, особа несе матеріальну відповідальність у повному розмірі завданої з її вини шкоди в разі, у тому числі, здійснення надлишкових виплат грошових коштів. Розмір завданої шкоди встановлюється за фактичними втратами на підставі даних бухгалтерського обліку (частина перша статті 7 Закону № 160).
Згідно з частиною другою статті 8 Закону № 160 (у відповідній редакції), у разі виявлення факту завдання шкоди командир (начальник) протягом трьох діб після отримання відповідної письмової доповіді посадових (службових) осіб, письмовим наказом призначає розслідування для встановлення причин завдання шкоди, її розміру та винних осіб. Розслідування може не призначатися, якщо причини завдання шкоди, її розмір та винна особа встановлені за результатами аудиту (перевірки), інвентаризації, досудового розслідування або судом.
Частинами шостою-восьмою статті 8 Закону № 160 встановлено, що за результатами проведення розслідування складається акт (висновок), який подається командиру (начальнику), що призначив розслідування, на розгляд. До акта (висновку), складеного за результатами розслідування, додаються довідка про вартісну оцінку завданої шкоди за підписом начальника відповідної служби забезпечення і фінансового органу (головного бухгалтера) військової частини, установи, організації, закладу та/або акт оцінки збитків, що складається суб`єктами оціночної діяльності.
Якщо вину особи доведено, командир (начальник) на пізніше ніж у п`ятнадцятиденний строк, із дня закінчення розслідування видає наказ про притягнення винної особи до матеріальної відповідальності із зазначенням суми, що підлягає стягненню.
Наказ доводиться до винної особи під підпис.
У разі якщо шкоду завдано кількома особами, у наказі командира (начальника) визначаються суми, що підлягають стягненню окремо з кожної особи, з урахуванням ступеня вини і конкретних обставин завдання ними шкоди.
Відповідно до частини першої статті 10 Закону № 160, відшкодування шкоди, завданої особою, здійснюється на підставі наказу командира (начальника) шляхом стягнення сум завданої шкоди з місячного грошового забезпечення винної особи, крім випадків, передбачених частинами третьою, четвертою та п`ятою цієї статті та частиною першою статті 12 цього Закону.
Такими випадками є:
відшкодування шкоди, завданої військовозобов`язаним чи резервістом під час проходження ним зборів, - здійснюється в судовому порядку за позовом військової частини, установи, організації, закладу або в іншому встановленому законом порядку в разі відмови військовозобов`язаного чи резервіста від її добровільного відшкодування (частина третя статті 10);
відшкодування шкоди, визначеної частиною другою статті 6 цього Закону, - посадові (службові) особи, винні в незаконному звільненні зі служби чи переміщенні військовослужбовця, поліцейського, особи рядового та начальницького складу, за шкоду, завдану у зв`язку з виплатами такій особі матеріалього і грошового забезпечення за час вимушеного прогулу або різниці за час проходження служби на нижчеоплачуваній посаді, несуть повну матеріальну відповідальність у судовому порядку у разі відмови особи від її добровільного відшкодування (частина четверта статті 10);
у разі притягнення особи, яка завдала шкоду, до кримінальної відповідальності відшкодування шкоди здійснюється шляхом пред`явлення військовою частиною, установою, організацією, закладом цивільного позову в кримінальному провадженні в порядку, встановленому законом (частина п`ята статті 10);
у разі звільнення особи, притягнутої до матеріальної відповідальності, зі служби або у разі, якщо рішення про притягнення до матеріальної відповідальності особи не прийнято до її звільнення зі служби, відшкодування завданої шкоди здійснюється в судовому порядку в разі відмови особи від її добровільного відшкодування або в іншому встановленому законом порядку (частина перша статті 12 Закону № 160).
В/ч у позові послалася на частину 12 статті Закону № 160, але Наказ № 79 не є наказом про звільнення ОСОБА_1 зі служби.
Оскільки наявність будь-якої з перелічених вище обставин (підстава для відшкодування в судовому порядку) позивачем не доведена, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позову.
Керуючись ст.ст. 2, 19, 77, 139, 241 246, 260 Кодексу адміністративного судочинства України, суд –
ВИРІШИВ:
В задоволенні позову Військової частини НОМЕР_1 ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний код НОМЕР_3 ) про стягнення коштів у сумі 22155,61 грн з ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_4 ) - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на рішення суду першої інстанції подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.
Апеляційна скарга подається учасниками справи безпосередньо до П`ятого апеляційного адміністративного суду.

Суддя В.В. Птичкіна