П О С Т А Н О В А 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 560/20822/25 
Головуючий суддя 1-ої інстанції - Петричкович А.І. 
Суддя-доповідач - Капустинський М.М. 
03 березня 2026 року 
м. Вінниця
Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
головуючого судді: Капустинського М.М. 
суддів: Сапальової Т.В.  Шидловського В.Б. , 

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області на рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 23 січня 2026 року у справі за адміністративним позовом Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області до Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Хмельницькій області Хмельницького міжрегіонального управління Міністерства юстиції України , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача ОСОБА_1 про скасування постанови, 
В С Т А Н О В И В :
Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області звернулось до Хмельницького окружного адміністративного суду з адміністративним позовом від 05.12.2025, який уточнило позовною заявою від 17.12.2025 за №2200-0904-7/95081 в якій просило: Скасувати постанову від 18.11.2025 ВП № 76893291 про накладення штрафу в розмірі 10200 гривень.
У позові пенсійний орган пояснив, що на виконання рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 08.01.2024, яке набрало законної сили 13.05.2024, Головним управлінням Пенсійного фонду України в Хмельницькій області 18.06.2024 здійснено з 01.03.2022 з урахуванням індексації згідно постанови Кабінету Міністрів України від 16.02.2022 №118 «Про індексацію пенсій та заходи щодо підвищення рівня соціального захисту найбільш вразливих верств населення у 2022 році» та з 01.03.2023 з урахуванням індексації згідно постанови Кабінету Міністрів України від 24.02.2023 №168 «Про індексацію пенсійних та страхових виплат та додаткових заходів щодо підвищення рівня соціального захисту найбільш вразливих верств населення у 2023 році» перерахунок пенсії ОСОБА_1 без обмеження її максимальним розміром, з урахуванням проведених виплат. Розмір пенсії після перерахунку станом на 01.03.2022 склав 22391,24 грн., з 01.03.2023 - 23346,94. Сума доплати за період з 01.03.2022 по 29.02.2024 становить 56198,16 грн. Враховуючи те, що рішенням Хмельницького окружного адміністративного суду від 08.01.2024 у справі №560/18030/23 не покладено зобов`язань щодо проведення в подальшому перерахунків пенсійної виплати без обмеження максимальним розміром, тому при проведенні подальших перерахунків розмір пенсії ОСОБА_1 та на виконання зазначеного судового рішення з 01.03.2024 розмір пенсії до виплати становить 23610,00 грн. З урахуванням виділених коштів на банківський рахунок ОСОБА_1 , перераховано частину нарахованих на виконання рішень суду сум пенсій за минулий час у жовтні 2025 року в сумі 187,35 грн. та в листопаді – 187,35 грн. Виплата залишку нарахованої заборгованості пенсії на виконання рішення суду у справі №560/18030/23, буде здійснена ОСОБА_1 з врахуванням Порядку №821 та в межах затверджених бюджетних асигнувань виділених на цю мету за джерелами їх фінансування (арк. спр.50-53).
Рішенням Хмельницького окружного адміністративного суду від 23 січня 2026 року позов залишено без задоволення.
Не погоджуючись з рішенням суду, позивач подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення - про задоволення позову.
Ухвалою Сьомого апеляційного адміністративного суду від 24.02.2026 року розгляд справи призначено на 03.03.2026 року у відкритому судовому засіданні.
Сторони в судове засідання не з`явилися, хоча про дату, час та місце розгляд справи були повідомлені належним чином. Заяв, клопотань - не надійшло.
Відповідно до ст.311 КАС України справа судом апеляційної інстанції переглядається в порядку письмового провадження.
Проаналізувавши вимоги та підстави апеляційної скарги, вивчивши матеріали справи в їх сукупності, проаналізувавши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, з огляду на наступне.
Як встановлено судом першої інстанції та підтверджено матеріалами справи, що відповідно до рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 08.01.2024 у справі №560/18030/23 суд: 
1) Визнав протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області щодо обмеження пенсії ОСОБА_1 максимальним розміром при здійсненні її перерахунку з 01.03.2022 та з 01.03.2023; 
2) Зобов`язав Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області здійснити з 01.03.2022 з урахуванням індексації згідно постанови Кабінету Міністрів України від 16.02.2022 №118 "Про індексацію пенсій та заходи щодо підвищення рівня соціального захисту найбільш вразливих верств населення у 2022 році" та з 01.03.2023 з урахуванням індексації згідно постанови Кабінету Міністрів України від 24.02.2023 №168 "Про індексацію пенсійних та страхових виплат та додаткових заходів щодо підвищення рівня соціального захисту найбільш вразливих верств населення у 2023 році" перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_1 без обмеження її максимальним розміром, з урахуванням проведених виплат.
Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області оскаржувало в судовому порядку постанову органу ДВС про накладення штрафу від 25.06.2025 ВП №76893291 в розмірі 5100 гривень, однак у задоволенні позову було відмовлено.
Відповідно до Постанови про накладення штрафу від 18.11.2025 ВП №76893291 вирішено за невиконання виконавчого листа Хмельницького окружного адміністративного суду у справі №560/18030/23 накласти на боржника Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області штраф на користь держави у розмірі 10200 гривень (арк. спр.47-49).
Ухвалюючи оскаржуване рішення, суд першої інстанції виходив з необґрунтованості вимог позивача, відтак і відсутності підстав для задоволення позовних вимог.
Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції по суті спору та, відповідно до ч.1 ст.308 КАС України, переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги позивача.
Положеннями частини другої статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Спеціальним законом, що регулює порядок вчинення виконавчих дій є Закон України "Про виконавче провадження" №1404-VIII (далі - Закон №1404-VIII).
Згідно з статтею 1 Закону №1404-VIII, виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.
Положеннями п.1 ч.1 ст.3 Закону №1404-VIII визначено, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню рішення на підставі таких виконавчих документів: виконавчих листів та наказів, що видаються судами у передбачених законом випадках на підставі судових рішень, рішень третейського суду, рішень міжнародного комерційного арбітражу, рішень іноземних судів та на інших підставах, визначених законом або міжнародним договором України.
Відповідно до положень п.1 ч.2 ст.18 Закону №1404-VIII виконавець зобов`язаний здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом.
Згідно з ч.6 ст.26 Закону №1404-VIII передбачено, що за рішенням немайнового характеру виконавець у постанові про відкриття виконавчого провадження зазначає про необхідність виконання боржником рішення протягом 10 робочих днів (крім рішень, що підлягають негайному виконанню, рішень про встановлення побачення з дитиною).
Згідно з ч.1 ст.63 Закону №1404-VIII за рішеннями, за якими боржник зобов`язаний особисто вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення, виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, визначеного частиною шостою статті 26 цього Закону, перевіряє виконання рішення боржником. Якщо рішення підлягає негайному виконанню, виконавець перевіряє виконання рішення не пізніш як на третій робочий день після відкриття виконавчого провадження.
У разі невиконання без поважних причин боржником рішення виконавець виносить постанову про накладення на боржника штрафу, в якій також зазначаються вимога виконати рішення протягом 10 робочих днів (за рішенням, що підлягає негайному виконанню, - протягом трьох робочих днів) та попередження про кримінальну відповідальність (ч.2 ст.63 Закону №1404-VIII).
Відповідальність за невиконання рішення, що зобов`язує боржника вчинити певні дії визначена положеннями ст.75 Закону №1404-VIII.
Відповідно до ст75 Закону №1404-VIII у разі невиконання без поважних причин у встановлений виконавцем строк рішення, що зобов`язує боржника виконати певні дії, та рішення про поновлення на роботі виконавець виносить постанову про накладення штрафу на боржника - фізичну особу у розмірі 100 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, на посадових осіб - 200 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, на боржника - юридичну особу - 300 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян та встановлює новий строк виконання.
У разі повторного невиконання рішення боржником без поважних причин виконавець у тому самому порядку накладає на нього штраф у подвійному розмірі та звертається до органів досудового розслідування з повідомленням про вчинення кримінального правопорушення.
Отже, накладення штрафу у разі невиконання без поважних причин боржником рішення є обов`язком посадової особи органу ДВС, який встановлюється з метою спонукання боржника належним чином виконати рішення.
Поважними причинами невиконання можуть бути визнані лише такі обставини, які є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення боржника, пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для виконання рішення та повинні бути підтверджені належними доказами.
Матеріалами справи не підтверджено повне виконання рішення Хмельницького окружного адміністративного суду у справі №560/18030/23 з урахуванням судового рішення у справі №560/11764/25, яким відмовлено у задоволені апеляційної скарги Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області про скасування постанови органу ДВС про накладення штрафу від 25.06.2025 ВП №76893291 в розмірі 5100 гривень.
Згідно з ч. 1 ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
Враховуючи зазначене вище колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов вірного висновку про те, що позивач не довів позовні вимоги, адже орган ДВС - суб`єкт владних повноважень діяв у спосіб і порядку визначеному Законом №1404-VIII при повторному накладенні штрафу за невиконання рішення боржником без поважних причин, що підтверджено доказами, які перевірено судом, тому позов не задовольняється.
Інші доводи та заперечення сторін висновків суду по суті заявлених позовних вимог не спростовують.
Підсумовуючи викладене, колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції при вирішенні даного публічно-правового спору правильно встановив фактичні обставини справи та надав їм належну правову оцінку, а доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують та не дають правових підстав для скасування оскаржуваного судового рішення.
Згідно з п.1 ч.1 ст.315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.
Відповідно до ст.316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
За таких підстав апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд 
У Х В А Л И В :
апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області залишити без задоволення, а рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 23 січня 2026 року - без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її ухвалення та оскарженню не підлягає. 

Головуючий	 		Капустинський М.М.	
 	 	 	 	
Судді	 	  	Сапальова Т.В.    Шидловський В.Б.