г Інгулецький районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області	

Справа № 213/1702/24
Номер провадження 2/213/36/26 
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
13 лютого 2026 року Інгулецький районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області в складі: головуючого судді Мазуренка В.В., за участю секретаря судового засідання Гусарової О.С., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Кривому Розі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Виконавчого комітету Інгулецької районної у місті ради міста Кривого Рогу Дніпропетровської області про визнання права власності в порядку спадкування,
ВСТАНОВИВ
ОСОБА_2 звернулась до суду з позовом, в подальшому у зв`язку з її смертю було залучено її правонаступника ОСОБА_1 , який уточнив позов, та відповідно до якого його рідна сестра ОСОБА_2 перебувала у шлюбі з ОСОБА_3 . Під час шлюбу ОСОБА_2 та ОСОБА_3 придбали будинок за адресою АДРЕСА_1 , де вони і проживали, земельну ділянку під будинком у безстрокове користування було відведено ОСОБА_3 який в той час перебував у шлюбі з ОСОБА_4 . ОСОБА_4 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 . Спадщину після смерті ОСОБА_4 розділили між собою ОСОБА_3 та ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , уклавши мирову угоду затверджену в суді 02.06.1970р. На виконання мирової угоди ОСОБА_3 виплатив ОСОБА_5 , ОСОБА_6 1100руб 16 коп в рахунок відшкодування за частину будинку. ОСОБА_5 , ОСОБА_6 отримавши вказані кошти не звертались до нотаріуса для завершення процедури отримання свідоцтва про право на спадщину за законом, виїхали до Херсонської області, де і померли. 08.07.2010р. будинок по АДРЕСА_1 було зареєстровано за ОСОБА_3 . Згідно договору дарування ОСОБА_3 09.11.2010р. подарував ОСОБА_2 частину будинку. 08.01.1998р. ОСОБА_3 склав заповіт, яким заповідав вказаний будинок та все майно ОСОБА_2 . ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_3 помер. 28.11.2023р. сестра позивача ОСОБА_2 звернулась до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_3 , але нотаріусом 27.02.2024р. відмовлено оскільки вказане спадкове майно ОСОБА_3 набув в зареєстрованому 15.01.1955р. із ОСОБА_4 шлюбі, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 та після смерті якої відкрита спадкова справа за заявою батьків померлої, та спадкова справа до цього часу не закрита. Окрім дружини ОСОБА_2 інших спадкоємців у померлого ОСОБА_3 не має. ОСОБА_2 , сестра позивача, померла ІНФОРМАЦІЯ_3 . 24.02.2017р. ОСОБА_2 склала заповіт на ОСОБА_1 – позивача. 05.11.2025р. позивач отримав свідоцтво про право на спадщину за заповітом на частку будинку по АДРЕСА_2 , та на частину земельної ділянки під вказаним будинком. Просить визнати за ним в порядку спадкування право власності на частину житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, яка розташована на частині земельної ділянки площею 0,0605га за кадастровим номером 121100000052550005 за адресою: АДРЕСА_1 .
Відзив на позов не подавався. 

Позивач до суду не з`явився, надав заяву про підтримання позовних вимог.
Представник відповідача надав заяву, відповідно до якої не заперечує проти задоволення позову.
Свідок ОСОБА_7 суду пояснив, що ОСОБА_3 його дядько, він по Ангарській проживав з 68 по 72 рік. Перша дружина ОСОБА_3 померла та ОСОБА_3 ділив спадщину з батьками померлої дружини. ОСОБА_3 виплатив батькам померлої кошти за частину будинку. Батьки померлої дружини дядька претензій більше не мали щодо спадщини, щодо будинку.
01.05.2024р. відкрито провадження.
30.05.2024р. закрито підготовче засідання справу призначено до розгляду, витребувано докази.
17.09.2024р. витребувано докази.
10.12.2024р. зупинено провадження до залучення правонаступників
19.11.2025р. поновлено провадження, залучено правонаступника.
Дослідивши письмові докази, суд вважає встановленими такі обставини.
Земельна ділянка в АДРЕСА_1 , передана ОСОБА_3 у безстрокове користування, видавалась на підставі рішення 1960 року для будівництва будинку (а.с.37-38).
Домоволодіння в АДРЕСА_1 було зареєстровано за ОСОБА_3 (а.с.14,15). Рішенням Інгулецького районного суду від 08.07.1988р. було вирішено, що реєстраційне посвідчення, видане 23.04.1963р. КБТІ на ім`я ОСОБА_8 , що підтверджує право власності на домоволодіння по АДРЕСА_1 , належить ОСОБА_3 (а.с.21). 
15.01.1955р. ОСОБА_3 одружився з ОСОБА_4 (а.с.98). Таким чином встановлено, що будинок було придбано під час перебування ОСОБА_3 та ОСОБА_4 в шлюбі, та як визнали сторони по справі належав їм порівну.
ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_4 (а.с.97).
Після смерті ОСОБА_4 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 , за спадщиною звертались: ОСОБА_9 , ОСОБА_10 (а.с.80).
З пояснень сторін, свідка встановлено, що між ОСОБА_3 та батьками померлої ОСОБА_4 – ОСОБА_9 , ОСОБА_10 був спір про спадщину після смерті ОСОБА_4 .
Рішенням Інгулецького районного суду від 02.06.1970р. було затверджено мирову угоду між ОСОБА_3 та ОСОБА_9 та ОСОБА_10 у справі про стягнення 1100рб 16 коп (а.с.22). З частини довідки Інгулецького районного суду (а.с.23), з урахуванням пояснень сторін та допитаного свідка, встановлено, що ОСОБА_3 виплатив вказану суму ОСОБА_9 , ОСОБА_10 в рахунок компенсації за спадщину, що залишилась після смерті ОСОБА_4 , а саме частину будинку по АДРЕСА_1 .
ОСОБА_9 померла у 1984р. (а.с.131). ОСОБА_10 помер у 1977р (а.с.132).
Таким чином, судом встановлено, що ОСОБА_3 є власником частини будинку по АДРЕСА_1 в порядку спадкування після смерті ОСОБА_4 , та власником іншої частини.
15.04.1972р. ОСОБА_3 одружився з ОСОБА_11 , якій після реєстрації шлюбу присвоєне прізвище ОСОБА_12 (а.с.11,86,99).
08.01.1998р. ОСОБА_3 склав заповіт на ОСОБА_2 , на будинок по АДРЕСА_1 та все майно (а.с12,86 на оберті)
09.11.2010р. ОСОБА_3 подарував ОСОБА_2 частину домоволодіння в АДРЕСА_1 (а.с.16,17-20).
ІНФОРМАЦІЯ_2 помер ОСОБА_3 (а.с.10,85 на оберті).
Після смерті ОСОБА_3 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 за спадщиною зверталась ОСОБА_2 (а.с.83), фактично спадщину прийняла.
27.02.2024р. нотаріусом було відмовлено ОСОБА_2 у видачі свідоцтва про право на спадщину після смерті її чоловіка ОСОБА_3 , оскільки будинок по АДРЕСА_1 був придбаний ОСОБА_3 в шлюбі з ОСОБА_4 , яка померла та після смерті якої відкрита спадкова справа, та яка мала право на частку вказаного будинку (а.с.9,103).
Таким чином, судом встановлено право ОСОБА_2 на спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_3 , з приводу чого вона зверталась за спадщиною після відкриття спадщини але не встигла її прийняти, оскільки померла  ІНФОРМАЦІЯ_3 .
Станом на 01.04.2024р. право власності на домоволодіння по АДРЕСА_1 , - зареєстровано: 1/2 частина ОСОБА_2 , частина ОСОБА_3 (а.с.41).
Земельній ділянці по АДРЕСА_1 присвоєно кадастровий номер 1211000000:05:255:0005, площа 0,0605га (а.с.91-96).
24.02.2017р. ОСОБА_2 склала заповіт на ОСОБА_1 (а.с.142). Рішенням Інгулецького районного суду від 24.09.2025р. ОСОБА_1 було визначено додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_2 (а.с.151-152,153).
ІНФОРМАЦІЯ_3 померла ОСОБА_2 (а.с.141), за спадщиною за заповітом після її смерті звернувся ОСОБА_1 
05.11.2025р. ОСОБА_1 було видано свідоцтво про право на спадщину за заповітом після смерті ОСОБА_2 , та ОСОБА_1 отримав у власність частину домоволодіння по АДРЕСА_1 (а.с.154,155).
Викладеним обставинам відповідають спадкові правовідносини та відносини, що регулюються ст. 370 ЦК України. Відповідно до ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, не заборонених законом та вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.
Відповідно до ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.
Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).
Відповідно до ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно до ст.1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. 
Відповідно до ст. 1261 ЦК України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. 
Відповідно до ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Право на визначення частки померлого витікає з поняття спадкування, яким відповідно до ст. 1216 ЦК України, є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).
Відповідно до ст. 1276 ЦК України, якщо спадкоємець за заповітом або за законом помер після відкриття спадщини і не встиг її прийняти, право на прийняття належної йому частки спадщини, крім права на прийняття обов`язкової частки у спадщині, переходить до його спадкоємців (спадкова трансмісія). Право на прийняття спадщини у цьому випадку здійснюється на загальних підставах протягом строку, що залишився. Якщо строк, що залишився, менший як три місяці, він подовжується до трьох місяців.
Судом встановлено, що ОСОБА_3 отримав у спадщину після померлої дружини частину домоволодіння, та відповідно став власником всього домоволодіння, оскільки доведено, що в порядку виконання мирової угоди ОСОБА_3 виплатив іншим спадкоємцям ОСОБА_4 – її батькам, компенсацію за вказану частину спадщини. Крім того за життя на ОСОБА_3 було зареєстровано право власності на все домоволодіння, а саме в 2010 році, тобто після смерті ОСОБА_4 , після відкриття спадкової справи після смерті ОСОБА_4 , та після виплати компенсації іншим спадкоємцям ОСОБА_4 .
Таким чином доведено, що спадковим майном після смерті ОСОБА_3 є також частина домоволодіння отримана ним у спадок після смерті дружини.
ОСОБА_2 померла після відкриття спадщини після смерті ОСОБА_3 , але не встигла за життя її оформити, звернулась до суду з даним позовом, та у зв`язку з її смертю було залучено її правонаступника який є її спадкоємцем за заповітом, та який має право на спадкову трансмісію. Таким чином позовні вимоги про визнання права власності на частину домоволодіння АДРЕСА_1 в порядку спадкування за позивачем – підлягає задоволенню. В частині позовних вимог про визнання права власності за померлим слід відмовити, оскільки після смерті цивільна правоздатність та дієздатність припиняється. 
Таким чином позов підлягає частковому задоволенню.
Керуючись ст.ст. 16, 328, 370, 372, 392, 1216, 1217, 1218, 1223-1225, 1226, 1261, 1268 ЦК України, ст.ст. 125,126,131 ЗК України ст.ст. 10, 11, 15, 60, 212-215 ЦПК України, суд –

В И Р І Ш И В
Позов  ОСОБА_1 до Виконавого комітету Інгулецької районної у місті ради міста Кривого Рогу Дніпропетровської області про визнання права власності в порядку спадкування, - задовольнити частково.
Визнати за ОСОБА_1 в порядку спадкування право власності на частину житлового будинку з господарчими спорудами, яка розташована на частині земельної ділянки площею 0,0605 га, кадастровий номер 1211000000:05:255:0005за адресою: АДРЕСА_1 .
В іншій частині позовних вимог відмовити.
Рішення може бути оскаржено до Дніпровського апеляційного суду, шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Позивач ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , АДРЕСА_3 .
Відповідач Інгулецька районна у місті рада, код ЄДРПОУ 34489320, м. Кривий Ріг, пл. Гірницької слави, 1.
Дата складення повного тексту рішення 13.02.2026р.

Суддя: В.В. Мазуренко