КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

Справа № 379/1719/25 Головуючий 1-ї інстанції: Разгуляєва О.В.
Провадження №33/824/760/2026 Доповідач: Яковлева В.С.

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
16 лютого 2026 року суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду Яковлева В.С., з секретарем судового засідання - Родіоновою К.Є., за участю в режимі відеоконференції захисника Поліщука Р.А., розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в місті Києві апеляційну скаргу захисника особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 - адвоката Поліщука Романа Анатолійовича на постанову Таращанського районного суду Київської області від 25 листопада 2025 року щодо ОСОБА_1 ,
В С Т А Н О В И В
Цією постановою ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , визнано винним за ч.1 ст.130 КУпАП і накладено на нього адміністративне стягнення в розмірі однієї тисячі неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 17 000,00 грн, з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.
Стягнуто з ОСОБА_1 , на користь держави судовий збір в розмірі 605,60 грн.
Не погоджуючись з прийнятим рішенням суду, захисник Поліщук Р.А. подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову Таращанського районного суду Київської області від 25.11.2025 року щодо ОСОБА_1 у справі №379/1719/25. Справу про адміністративне правопорушення закрити на підставі пункту 1 частини першої статті 247 КУпАП у зв`язку з відсутністю події та складу адміністративного правопорушення.
На обґрунтування своїх апеляційних вимог зазначає про те, постанова суду першої інстанції підлягає скасуванню, оскільки ухвалена з істотним порушенням норм матеріального та процесуального права, без всебічного, повного та об`єктивного дослідження обставин справи, без належної оцінки доказів та доводів сторони захисту, а також з покладенням у основу рішення недопустимих та неповних доказів. 
Апелянт зазначає, що суд першої інстанції не встановив події адміністративного правопорушення. Однією з обов`язкових ознак об`єктивної сторони правопорушення є факт керування транспортним засобом у момент виявлення ознак сп`яніння. Жоден із доказів, наданих стороною обвинувачення, не підтверджує факту руху транспортного засобу або виконання ОСОБА_1 функцій водія. Надані суду відеозаписи фіксують лише перебування автомобіля на території машинного двору приватного підприємства без будь-яких ознак його руху або факту зупинки працівниками поліції. Саме по собі перебування особи в салоні транспортного засобу чи поруч із ним не свідчить про керування у розумінні статті 130 КУпАП, що узгоджується з усталеною судовою практикою Верховного Суду.
Крім того, суд не надав належної оцінки тому що працівники поліції прибули не на дорогу загального користування, а на приватну територію підприємства, де ОСОБА_1 перебував після закінчення робочого дня. Жодних ознак того, що він під час прибуття поліцейських виконував технічні дії, спрямовані на рух транспортного засобу. 
Також, суд не дослідив питання дотримання порядку проведення огляду, визначеного статтею 266 КУпАП та Інструкцією про порядок виявлення ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння N?1452/735. З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 погодився на проведення огляду в найближчому уповноваженому медичному закладі. Однак, коли працівники поліції доставили його до КНІ ТМР «Таращанська міська лікарня», заклад відмовив у проведенні огляду, пославшись на відсутність лікаря. Поліцейські не отримали жодного офіційного підтвердження цієї інформації, не викликали чергового лікаря, не звернулися до адміністрації закладу та не оформили відповідного документа. Попри це вони запропонували їхати до іншого медичного закладу, який не є найближчим, що суперечить пункту 12 розділу ІІ Інструкції N?1452/735. Суд першої інстанції ці порушення не перевірив і не оцінив.
Захисник вказує, що помилковим є висновок суду про відмову ОСОБА_1 від проходження огляду. Відмова від проходження медичного огляду, яка є підставою для притягнення до відповідальності за статтею 130 КУпАП, повинна бути чіткою, однозначною, зафіксованою у передбаченому законом порядку та вчиненою за умов, коли огляд може бути проведений відповідно до вимог законодавства. У цьому випадку огляд у найближчому уповноваженому медичному закладі був неможливим з причин, не залежних від особи, яка притягається до відповідальності. За таких обставин її відмова від поїздки до іншого, більш віддаленого закладу не може бути кваліфікована як відмова у розумінні статті 130 КУпАП.
Також, суд першої інстанції не надав належної оцінки показанням свідка ОСОБА_2 , який підтвердив, що бачив ОСОБА_1 на території підприємства до прибуття поліції та не бачив жодного факту керування транспортним засобом. Суд фактично відхилив ці свідчення без наведення правових мотивів, чим порушив вимоги ст. 252 КУпАП щодо обов`язку оцінки доказів у їх сукупності.
Разом з цим, протокол про адміністративне правопорушення складений з порушеннями вимог ст. 256 КУпАП, не містить фактичних даних про керування транспортним засобом, а рапорт працівника поліції ґрунтується виключно на суб`єктивному сприйнятті ознак поведінки. Акт огляду містить лише зазначення про те, що огляд не проводився, що не підтверджує відмову особи від його проходження. Відеозаписи не містять фіксації руху транспортного засобу чи чіткої відмови від огляду в умовах, які відповідають Інструкції.
Крім того, відповідно до листа КНІ ТМР «Таращанська міська лікарня» від 06.11.2025 року №1090, медичний огляд ОСОБА_1 , 20.09.2025 року не проводився. Також вказали, що лікарня не веде облік доставлених осіб і фіксує лише фактично здійснені огляди. У додатковому листі від 13.11.2025 року №1115 підтверджено, що на дату події лікарня не мала можливості проводити освідування водіїв на стан наркотичного чи іншого сп`яніння - послуга не фінансується НСЗУ, лікарів уповноважених немає, технічної можливості для забору та дослідження біологічних зразків також немає.
Разом з цим, працівники поліції не здійснили дій для організації медичного огляду: не викликали чергового лікаря, не звертались до адміністрації, не отримували офіційного підтвердження неможливості огляду та не документували обставину.Натомість самовільно перемістили особу до іншого медичного закладу в смт Рокитне, що суперечить пункту 12 розділу ІІ Інструкції №1452/735, згідно з яким огляд має проводитися у найближчому уповноваженому закладі. Відповідно до пункту 10 розділу ІІ Порядку №1452/735, неможливість проведення огляду повинна бути оформлена актом або внесена до протоколу - ці вимоги не виконані. ОСОБА_1 добровільно погодився пройти огляд, відмови не було. Твердження поліції про відмову є безпідставним.
За відсутності події та складу адміністративного правопорушення постанова суду першої інстанції підлягає скасуванню, а провадження у справі - закриттю на підставі пункту 1 частини першої статті 247 КУпАП.
Заслухавши доповідь судді, пояснення захисника, вивчивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, перевіривши доводи апеляційної скарги, вважаю, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Згідно ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. 
Як вбачається з матеріалів справи, суд першої інстанції дотримався всіх вказаних вимог закону, оскільки встановив обставини, які мають значення для об`єктивного та всебічного розгляду справи. 
Судом першої інстанції встановлено, що 20.09.2025 о 20.00год в с. Чернин Білоцерківського району Київської області, вул. Шкільна,1, ОСОБА_1 , керував транспортним засобом Volkswagen Caddy, номерний знак НОМЕР_2 , з явними ознаками наркотичного сп`яніння, а саме: підвищена жвавість рухливості ходи та мови, виражене тремтіння пальців рук, поведінка, що не відповідає обстановці. Водій від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння в найближчому медичному закладі у встановленому законом порядку категорично відмовся та був попереджений про відповідальність, чим порушив вимоги п. 2.5 ПДР, за що відповідальність передбачена ч.1ст. 130 КУпАП.
Суд першої інстанції дійшов висновку про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, виходячи з наявних в матеріалах провадження доказів, а саме:направлення на огляд від 20.09.2025, результату огляду: не проводився(а.с.8); актом огляду на стан наркотичного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів яким зафіксовано ознаки сп`яніння: поведінка, що не відповідає обстановці, виражене тремтіння пальців рук, підвищена. Результат огляду - огляд не проводився (а.с.9); рапортом поліцейського Яни Логвинюк, в якому зазначено, що перебуваючи в складі наряду Вулкан, був зупинений транспортний засіб Volkswagen Caddy номерний знак НОМЕР_2 , під час спілкування з водієм виявлено ознаки наркотичного сп`яніння: підвищена жвавість рухливості ходи та мови, виражене тремтіння пальців рук, поведінка, що не відповідає обстановці. Водій від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння в найближчому медичному закладі у встановленому законом порядку категорично відмовся та був попереджений про відповідальність (а.с.10);відеозаписами, що містяться на дисках 1/2, 2/2 (clip-0-clip-9, clip-10-clip-18)(а.с.11).
Доводи апеляційної скарги є необґрунтованими та спростовуються матеріалами справи, у тому числі безперервними відеозаписами з боді-камер поліцейських, які були безпосередньо досліджені судом першої інстанції.
Доводи апелянта про те, що судом першої інстанції не встановлено події адміністративного правопорушення та факту керування транспортним засобом, спростовуються дослідженими доказами та не відповідають фактичним обставинам справи.
Із безперервного відеозапису (файл clip-0), дослідженого судом, вбачається, що 20.09.2025 о 19:59 год. службовий автомобіль поліції здійснює рух за транспортним засобом Volkswagen Caddy, після чого зупиняється. Працівники поліції підходять до зазначеного автомобіля, в салоні якого перебуває ОСОБА_1 , при цьому двигун транспортного засобу працює.
На відеозаписі зафіксовано, що поліцейські повідомляють водія про причину зупинки та зазначають, що він не зупинився на їх законну вимогу. У ході розмови ОСОБА_1 не заперечує факту керування транспортним засобом, прямо вказує, що заїхав на роботу, а працівники поліції їхали за ним. 
Таким чином, відеозапис об`єктивно підтверджує як факт руху транспортного засобу безпосередньо перед його зупинкою, так і здійснення ОСОБА_1 функцій водія. Сам факт того, що автомобіль після зупинки перебував на території підприємства, не спростовує попереднього керування.
Крім того, диспозиція ч.1 ст.130 КУпАП не ставить відповідальність у залежність від того, чи здійснювалось керування на дорозі загального користування, - юридично значущим є факт керування транспортним засобом.
Також, акт огляду, направлення на огляд та рапорт працівника поліції містять конкретні зафіксовані ознаки наркотичного сп`яніння: поведінка, що не відповідає обстановці, виражене тремтіння пальців рук, підвищена жвавість рухливості ходи та мови. Зазначені ознаки озвучені поліцейським і зафіксовані на відео (clip-1).
Вказані докази є узгодженими між собою та взаємно підтверджують один одного. Підстав вважати їх недопустимими або недостовірними апеляційним судом не встановлено.
Разом з цим, з відеозапису (clip-2, clip-3) вбачається, що ОСОБА_1 погодився пройти огляд у найближчому медичному закладі - Таращанській лікарні. Поліцейські забезпечили його доставлення саме до цього закладу.
На відео (clip-4, 0:04:51) зафіксовано, що працівники поліції зайшли до лікарні, де їм повідомили про відсутність лікаря, який може провести огляд. О 21:04 ОСОБА_1 повідомлено про неможливість проведення огляду в даному закладі та запропоновано проїхати до іншої лікарні - у смт Рокитне. Після роз`яснення наслідків відмови та відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП ОСОБА_1 категорично відмовився (clip-4, 0:05:00).
Отже, саме після належної пропозиції пройти огляд та роз`яснення правових наслідків була зафіксована чітка відмова.
Посилання апелянта на те, що огляд був неможливий з незалежних причин, не спростовує факту подальшої відмови від його проходження в іншому закладі. Закон не передбачає звільнення особи від обов`язку пройти огляд у разі неможливості його проведення в одному медичному закладі. Навпаки, з метою реалізації процедури огляду поліцейські запропонували альтернативний найближчий заклад, чим діяли в межах наданих повноважень.
Відмова ОСОБА_1 зафіксована на відео, вона є чіткою, однозначною та вчиненою після роз`яснення наслідків. Таким чином, склад правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, наявний незалежно від фактичного проведення медичного огляду.
Також, листи КНІ ТМР «Таращанська міська лікарня», на які посилається апелянт, підтверджують, що огляд фактично не проводився. Однак, ця обставина вже встановлена матеріалами справи і не спростовує факту відмови особи від подальшого проходження огляду в іншому медичному закладі.
Відсутність фінансування чи технічної можливості в конкретній лікарні не впливає на обов`язок водія пройти огляд у встановленому порядку та не нівелює факт зафіксованої відмови.
Щодо показань свідка, про те, що він не бачив факту керування транспортним засобом, не спростовують зафіксовані на відео обставини. Свідок не є очевидцем моменту зупинки транспортного засобу поліцейськими та не може спростувати дані безперервного відеозапису. Суд першої інстанції правомірно оцінив його показання у сукупності з іншими доказами відповідно до ст.252 КУпАП.
Протокол про адміністративне правопорушення відповідає вимогам ст.256 КУпАП, містить опис обставин, ознак сп`яніння та факт відмови від огляду. Розбіжностей між протоколом, рапортом, актом огляду та відеозаписами не встановлено. Навпаки, вони узгоджуються між собою.
Формальні зауваження сторони захисту не свідчать про істотні порушення, які могли б вплинути на правильність вирішення справи.
Суд першої інстанції всебічно, повно та об`єктивно дослідив обставини справи, безпосередньо переглянув відеозаписи, надав оцінку всім доказам у їх сукупності та дійшов обґрунтованого висновку про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.
Підстав для скасування постанови суду першої інстанції та закриття провадження у справі за п.1 ч.1 ст.247 КУпАП не вбачається.
Керуючись ст.ст. 294 КУпАП,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу захисника - адвоката Поліщука Романа Анатолійовича - залишити без задоволення.
Постанову Таращанського районного суду Київської області від 25 листопада 2025 року щодо ОСОБА_1  - залишити без змін. 
Постанова є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя Київського апеляційного суду В.С. Яковлева