ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 526/712/25  Номер провадження 22-ц/814/210/26	Головуючий у 1-й інстанції Черков В. Г.  Доповідач ап. інст. Бутенко С. Б.	

П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 лютого 2026 року 	м. Полтава	

Полтавський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:
Головуючого судді Бутенко С.Б.
Суддів Карпушина Г. Л., Панченка О. О. 
за участю секретаря: Ракович Д. Г.
розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Полтаві цивільну справу за апеляційними скаргами Товариства з обмеженою відповідальністю «Агро-Край» та представника ОСОБА_1 - адвоката Рой Інни Володимирівни 
на рішення Гадяцького районного суду Полтавської області від 07 квітня 2025 року, ухваленого в місті Гадяч під головуванням судді Черкова В. Г.
у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Агро-Край» про стягнення коштів (орендної плати),
в с т а н о в и в:
У березні 2025 року позивач ОСОБА_1 звернулася до суду із вказаним позовом, який мотивовано тим, що між нею та ТОВ «Агро-Край» 09.09.2015 укладено договори оренди належної їй на праві власності земельної ділянки сільськогосподарського призначення площею 2,7949 га (рілля), кадастровий номер 5320485500:00:002:0027, що знаходиться на території Лютенської (колишньої - Рашівської) сільської ради Миргородського (колишнього Гадяцького) району Полтавської області.
Позивач - орендодавець у повному обсязі та належним чином виконав взяті на себе договірні зобов`язання, передавши в строкове орендне користування відповідачу земельну ділянку сільськогосподарського призначення.
Натомість відповідач - орендар, у порушення своїх зобов`язань не виплатив орендну плату відповідно до умов договорів оренди землі за 2022 рік.
На неодноразові звернення щодо сплати заборгованості по орендній платі, відповідач свої зобов`язання не виконав, мотивуючи тим, що в першу чергу орендна плата виплачується тим орендодавцям, які будуть продовжувати договори оренди землі.
Посилаючись на викладені обставини, просила суд стягнути з ТОВ «Агро-Край» на її користь заборгованість по орендній платі за користування земельною ділянкою кадастровий номер 5320485500:00:002:0027 за 2022 рік з урахуванням 3% річних та інфляційних витрат загальною сумою 15 459,54 грн, з них 11 575,74 грн - орендна плата, 755,44 грн - 3% річних, 2 209,25 грн - інфляційні втрати, 919,11 грн - пеня, а також судові витрати у справі.
Рішенням Гадяцького районного суду Полтавської області від 07 квітня 2025 позов ОСОБА_1 задоволено частково.
Стягнуто з ТОВ «Агро-Край» на користь  ОСОБА_1 заборгованість по орендній платі за користування земельною ділянкою кадастровий номер 5320485500:00:002:0027 за 2022 рік з урахуванням 3% річних та інфляційних витрат загальною сумою 15 459,54 грн, з них 11 575,74 грн - орендна плата, 755,44 грн - 3% річних, 2 209,25 грн - інфляційні втрати, 919,11 грн - пеня.
В порядку розподілу судових витрат стягнуто з ТОВ «Агро-Край» на користь  ОСОБА_1 судові витрати, які складаються з витрат по сплаті судового збору в сумі 1 211,20 грн та витрат на правничу допомогу у розмірі 3 000 грн.
Рішення суду мотивовано тим, що позивач вправі вимагати захисту своїх прав в судовому порядку шляхом зобов`язання виконання боржником обов`язку по сплаті орендної плати та наявністю правових підстав для стягнення в примусовому порядку з боржника суми заборгованості та інших виплат, передбачених чинним законодавством та договором.
Не погодившись з вказаним рішенням, сторони оскаржили його в апеляційному порядку.
В апеляційній скарзі ТОВ «Агро-Край» ставиться питання про скасування рішення суду з ухваленням нового рішення про відмову у задоволенні позовних вимог  ОСОБА_1 в повному обсязі з підстав порушення судом норм матеріального та процесуального права.
Апеляційна скарга мотивована тим, що погоджений сторонами розмір орендної плати становить 10% від нормативно-грошової оцінки земельної ділянки, яка з вирахуванням податків та зборів, була виплачена в повному обсязі позивачу.
Вказує, що наданий позивачем розрахунок заборгованості є невірним, відповідно і нараховані позивачем суми 3% річних та інфляційні втрати також є помилковими. 
Представник ОСОБА_1 - адвокат Рой І. В. в апеляційній скарзі, посилаючись на неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, порушення норм матеріального та процесуального права, просить змінити рішення суду першої інстанції в частині стягнення судом витрат на правничу допомогу адвоката, збільшивши розмір таких витрат до 5 000 грн.
Доводи апеляційної скарги ґрунтуються на тому, що при визначенні суми витрат на правничу допомогу, суд першої інстанції не врахував обсяг та характер роботи, виконаної адвокатом позивача, конкретні обставини справи та її складність.
Вказує, що значна тривалість розгляду справи свідчить про складність справи та недобросовісну поведінку відповідача, який своїми діями призвів до виникнення судового спору, що в свою чергу слугувало понесенням позивачем додаткових витрат на послуги правничої допомоги.
У відзиві на апеляційну скаргу ТОВ «Агро-Край» представник  ОСОБА_1 - адвокат Рой І. В. просить у задоволенні апеляційної скарги відмовити, вказуючи на правильність застосування судом норм матеріального та процесуального права і відповідність висновків суду фактичним обставинам справи.
Колегія суддів апеляційного суду, заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши доводи апеляційної скарги та матеріали справи, дійшла висновку про часткове задоволення апеляційної скарги ТОВ «Агро-Край» та відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги адвоката Рой І. В.., виходячи з наступного.
Частиною третьою статті 3 ЦПК України встановлено, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.
Згідно частин першої, другої статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.
Повноваження суду апеляційної інстанції визначено статтею 374 ЦПК України, згідно пунктів 1, 2 частини першої якої за результатами розгляду апеляційної скарги апеляційний суд має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення; скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.
Підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення згідно пунктів 3, 4 частини першої статті 376 ЦПК України є невідповідність висновків, викладених в рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.
По справі встановлено, що згідно свідоцтва про право на спадщину за законом від 13.06.2022, виданого приватним нотаріусом Миргородського районного нотаріального округу Полтавської області Заєць Н. М. та зареєстрованого за № 748, ОСОБА_1 як спадкоємець майна ОСОБА_2 , є власником земельної ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 2,7949, кадастровий номер 5320485500:00:002:0027, яка розташована на території Рашівської (нині - Лютенської) сільської ради Гадяцького (нині - Миргородського) Полтавської області (а. с. 12).
09 вересня 2015 року між ОСОБА_2 як орендодавцем, та ТОВ «Стандарт-Агро», як орендарем, було укладено договір оренди землі б/н, за умовами якого орендодавець надав орендарю у строкове платне користування земельну ділянку площею 2,7949 га, кадастровий номер: 5320485500:00:002:0027, строком на 7 років до 31.12.2022 зі сплатою орендної плати у грошовій формі до 31 грудня поточного року у розмірі 5% нормативної грошової оцінки земельної ділянки, що складає 4 992,99 грн (а. с. 13-14).
Пунктами 14 договору оренди землі сторони визначили, що у разі невнесення орендної плати у строки, визначені цими договорами, справляється пеня у розмірі 0,01% від несплаченої суми за кожен день прострочення.
На підставі додаткової угоди до договору оренди землі від 14.07.2017, за згоди орендодавця ОСОБА_2 , право оренди земельної ділянки кадастровий номер 5320485500:00:002:0027, перейшло до нового орендаря - ТОВ «Агро-Край». Сторонами також було внесено зміни та викладено у новій редакції пункт 5 договору оренди землі в частині визначення нормативно-грошової оцінки земельної ділянки - 119 831,76 грн та пункт 9 щодо розміру орендної плати, який погоджено сторонами з 01.01.2018 у розмірі 10% від нормативної грошової оцінки земельної ділянки або 11 983,17 грн (а. с. 16).
04 січня 2023 року право оренди ТОВ «Агро-Край» на вказану земельну ділянку зареєстроване у Державному реєстрі речових прав, номер запису про інше речове право 11620015 (а. с. 17).
Оскільки строк укладеного між сторонами договору оренди землі закінчувався після введення в Україні воєнного стану, тому у відповідності до пункту 27 розділу X «Перехідні положення» ЗК України, який діяв у період із 07 квітня 2022 року до 19 листопада 2022 року, вказаний договір було поновлено на один рік без волевиявлення сторін і без внесення відомостей про поновлення договору до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, тобто до 09 вересня 2023 року, й права та обов`язки сторін за таким договором підлягають виконанню.
Правовідносини, що склалися між сторонами, регулюються положеннями укладеного ними договору оренди землі, а також нормами Закону України «Про оренду землі» від 06 жовтня 1998 року № 161-XIV із змінами та доповненнями (далі - Закон № 161-XIV), Земельного кодексу України та Цивільного кодексу України.
Згідно статті 1 Закону № 161-XIV оренда землі - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для проведення підприємницької та інших видів діяльності.
Аналогічна норма міститься у частині першій статті 93 ЗК України. 
Частиною першою статті 792 ЦК України встановлено, що за договором найму (оренди) земельної ділянки наймодавець зобов`язується передати наймачеві земельну ділянку на встановлений договором строк у володіння та користування за плату.
Отже, плата за володіння і користування орендованою земельною ділянкою є обов`язковою умовою оренди землі.
Розмір орендної плати, її індексації, способу та умов розрахунків, строків, порядку її внесення і перегляду та відповідальності за її несплату визначається умовами договору оренди землі (частина перша статті 15 Закону № 161-XIV).
Орендна плата за землю - це платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою згідно з договором оренди землі; розмір, умови і строки внесення орендної плати за землю встановлюються за згодою сторін у договорі оренди; обчислення розміру орендної плати за землю здійснюється з урахуванням індексів інфляції, якщо інше не передбачено договором оренди (частини перша-третя статті 21 Закону № 161-XIV).
Статтею 629 ЦК України передбачено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.
Відповідно до статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких вимог та умов - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку (частина перша статті 509 ЦК України).
Згідно зі статтею 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). 
Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (частина перша статті 612 ЦК України).
Відповідно до статті 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.
Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
За нормами статей 24, 25 Закону України «Про оренду землі» праву орендодавця вимагати від орендаря своєчасного внесення орендної плати кореспондується обов`язок орендаря своєчасно та в повному обсязі сплачувати орендну плату за земельну ділянку.
Таким чином, у спірних правовідносинах саме орендар є зобов`язаною особою (боржником) щодо своєчасної та в повному обсязі сплати орендної плати за земельну ділянку орендодавцю у розмірі та на умовах, визначених договором оренди землі, та відповідно на нього покладається обов`язок доведення належного виконання такого зобов`язання.
Проте, матеріали справи не містять належних та допустимих доказів виплати орендодавцю ОСОБА_1 орендної плати за договором оренди землі від 09.09.2015 щодо оренди земельної ділянки кадастровий номер 5320485500:00:002:0027 за 2022 рік, тому погоджена сторонами в установленому порядку орендна плата підлягає стягненню з відповідача на користь позивача з урахуванням індексу інфляції та 3% річних в порядку частини другої статті 625 ЦК України та передбаченої договором пені за прострочення виконання грошового зобов`язання. 
Разом з тим, задовольняючи повністю позов ОСОБА_1 , суд першої інстанції не взяв до уваги, що вимоги позивача щодо стягнення орендної плати у розмірі 12% від нормативної грошової оцінки земельної ділянки у сумі 14 379,81 грн не ґрунтуються на умовах укладеного між сторонами договору, а добровільне нарахування відповідачем плати за надання земельної ділянки в оренду у більшому розмірі, не свідчить про правову природу таких коштів саме як орендної плати та не покладає на орендаря обов`язку здійснити їх виплату.
Відповідно до частини першої статті 651 ЦК України зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. 
Зміна або розірвання договору вчиняється в такій самій формі, що й договір, що змінюється або розривається, якщо інше не встановлено договором або законом чи не випливає із звичаїв ділового обороту (стаття 654 ЦК України).
Законом України «Про оренду землі» встановлена обов`язкова письмова форма договору оренди землі, який за бажанням однієї із сторін може бути також посвідчений нотаріально (стаття 14 Закону).
Матеріали справи не містять письмових доказів зміни та доповнення договору оренди землі від 09.09.2015 після 01.01.2018, тому висновки суду першої інстанції про обґрунтованість позовних вимог ОСОБА_1 та стягнення заборгованості у заявленому позивачем розмірі не відповідають фактичним обставинам справи та нормам матеріального права, які регулюють спірні правовідносини сторін.
Відомості з Державного реєстру фізичних осіб - платників податків про джерела/суми нарахованого доходу, нарахованого (перерахованого) податку та військового збору станом на 05.08.2024 платника податків Лестусь за період з 1 кварталу 2021 року по 4 квартал 2023 року не є належним, допустимим, достовірним та достатнім доказом визнання відповідачем - ТОВ «Агро-Край» зобов`язання за спірним договором у заявленому позивачем розмірі, оскільки таких обставин не підтверджує, при тому, що сам відповідач категорично заперечує погодження нового розміру орендної плати. 
За таких обставин рішення суду першої інстанції підлягає зміні зі зменшенням суми стягнення відповідно до встановленого сторонами у письмовій формі розміру орендної плати - 10% від нормативної грошової оцінки земельної ділянки або 11 983,17 грн за рік оренди з урахуванням інфляційних втрат та 3% річних, а також пені у розмірі 0,01% за кожний день прострочення від несплаченої позивачці суми за 2022 рік після утримання податку на доходи фізичних осіб та військового збору за період з 01.01.2023 по 04.03.2025, що становить 12 998,63 грн, з яких 9 646,45 грн - сума боргу, 1 932,94 грн - інфляційне збільшення (9 646,45 x 1,20037813 - 9 646,45), 653,31 грн - 3% річних та 765,93 грн - пеня згідно пункту 14 договору.
За правилами частини тринадцятої статті 141 ЦПК України, змінюючи рішення, апеляційний суд відповідно змінює розподіл судових витрат, які відповідно до вимог частини першої, пункту 3 частини другої цієї статті у разі часткового задоволення позову покладаються на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Переглядаючи рішення суду першої інстанції в частині розподілу витрат позивача на професійну правничу допомогу, колегія суддів апеляційного суду погоджується з висновками суду першої інстанції, що встановлений у договорі про надання адвокатських послуг від 24.02.2025 розмір гонорару адвоката у 7 000 грн не є обов`язковим для суду, а при присудженні позивачці судових витрат враховуються критерії реальності наданих адвокатських послуг, розумності їхнього розміру та співмірності і справедливості з урахуванням обставин справи, її складності та наявності усталеної судової практики у такій категорії справ, що не вимагає значного обсягу адвокатської роботи (наданих послуг) та необхідних процесуальних дій сторони, тому суд правильно визначив розмір компенсації позивачці понесених нею витрат на адвоката до 3 000 грн, що доводами апеляційної скарги представника позивача не спростовується. 
Апеляційним судом не встановлено значної тривалості розгляду справи судом першої інстанції, який розглянув та вирішив справу за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін за 27 днів після відкриття провадження у справі. Судом також не встановлено недобросовісної поведінки зі сторони відповідача та понесення у зв`язку з цим позивачем додаткових витрат на правничу допомогу. При цьому наданий суду перелік юридичних послуг адвоката на суму 7 000 грн, який, крім складання і подання позовної заяви за 4 500 грн, включає також консультацію клієнта - 500 грн, складання та направлення адвокатського запиту - 1 000 грн та клопотання про витребування доказів по справі - 1 000 грн, що охоплюються послугою з підготовки позовної заяви, не є обґрунтованим, а заявлений розмір судових витрат не є пропорційним до предмета спору у цій справі. 
Таким чином, підстав для збільшення судових витрат позивача на професійну правничу допомогу за апеляційною скаргою адвоката Рой І. В. колегією суддів не вбачається, оскільки погоджений між адвокатом та клієнтом гонорар у фіксованому розмірі 7 000 грн не є співмірним із складністю справи, часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт, обсягом наданих послуг та ціною позову, а також не відповідає принципу справедливості та критерію реальності наданих адвокатських послуг, розумності їхнього розміру, тому за обставин цієї справи суд першої інстанції мотивовано визначив розмір відшкодування відповідачем витрат позивача на правничу допомогу у 3 000 грн, які також підлягають перерозподілу між сторонами за результатами апеляційного перегляду справи з урахуванням принципу пропорційності.
Керуючись статтями 367, 374, 376 382, 383, 384 ЦПК України, апеляційний суд
п о с т а н о в и в:
Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - адвоката Рой Інни Володимирівни залишити без задоволення.
Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Агро-Край» задовольнити частково.
Рішення Гадяцького районного суду Полтавської області від 07 квітня 2025 року змінити, зменшивши суму стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю «Агро-Край» на користь ОСОБА_1 заборгованості по орендній платі за користування земельною ділянкою кадастровий номер 5320485500:00:002:0027 за 2022 рік до 12 998,63 грн, з яких основний борг за вирахуванням податку на доходи фізичних осіб та військового збору - 9 646,45 грн, інфляційні втрати - 1 932,94 грн, 3% річних - 653,31 грн та пеня - 765,93 грн.
Змінити розподіл судових витрат. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Агро-Край» на користь ОСОБА_1 витрати зі сплати судового збору за подання позовної заяви в сумі 1 018,38 грн та витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 2 522,40 грн, а всього 3 540,78 грн судових витрат. 
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Агро-Край» 231,39 грн судових витрат зі сплати судового збору за подання апеляційної скарги. 
Зобов`язати Товариство з обмеженою відповідальністю «Агро-Край» сплатити на користь ОСОБА_1 різницю у сумі 3 309,39 грн, звільнивши сторони від обов`язку сплачувати одна одній іншу частину судових витрат.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя  С. Б. Бутенко

Судді  Г. Л. Карпушин

О. О. Панченко