Справа № 526/797/26
Провадження № 3/526/264/2026

П О С Т А Н О В А
іменем України

23 квітня 2026 року суддя Гадяцького районного суду Полтавської області Киричок С.А. , розглянувши матеріали, які надійшли з відділу поліції №1 Миргородського РВП Головного Управління Національної поліції в Полтавській області про притягнення до адміністративної відповідальності
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Гадяч Полтавської області, місце реєстрації: АДРЕСА_1 , фактичне місце проживання: АДРЕСА_2 , не працюючої , РНОКПП невідомий,
за ч. 2 ст. 184 КУпАП, 
встановив:
ОСОБА_1 за місцем свого проживання в АДРЕСА_2 неналежно виконує свої батьківські обов`язки відносно сина ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що проявилося в тому, що син тривалий час був відсутній без поважних причин на навчальних заняттях. Отже, у вказаний період ОСОБА_1 не забезпечує здобуття дитиною повної загальної середньої освіти та не сприяє виконанню дитиною освітньої програми. 
В судове засідання ОСОБА_1 не з`явилася, будучи належним чином повідомленою, про що свідчить її особистий підпис в протоколі. 
Частина 2 ст. 268 КУпАП не передбачає обов`язкову присутність при розгляді справи особи, яка притягається до адміністративної відповідальності за ст. 184 ч.2 КУпАП.
Стаття 6 Конвенції «Про захист прав людини і основоположних свобод», ратифікована Україною Законом № 475/97-ВР від 17.07.1997 року, гарантує право на справедливий і публічний розгляд справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом.
Як наголошує у своїх рішеннях Європейський суд, сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитися провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.
Заборона зловживання правом знайшла своє закріплення у статті 17 Конвенції, згідно якої жодне з положень Конвенції не може тлумачитись як таке, що надає будь-якій державі, групі чи особі право займатися будь-якою діяльністю або вчиняти будь-яку дію, спрямовану на скасування будь-яких прав і свобод, визнаних цією Конвенцією, або на їх обмеження в більшому обсязі, ніж це передбачено в Конвенції.
Тобто особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, зобов`язана добросовісно здійснювати свої процесуальні права і виконувати процесуальні обов`язки.
Враховуючи положення ст. 268 КУпАП вважаю за можливе розглянути справу у відсутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності.
Вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 184 КУпАП підтверджується протоколом від 19.03.2026, рапортом оперативного чергового ОСОБА_3 , повідомлення Гадяцького ліцею №1, поясненнями правопорушниці, копіями постанов Гадяцького районного суду Полтавської області від 18.08.2025 року та від 10.10.2025 року. 
Вважаю, що в діях ОСОБА_1 є склад правопорушення, передбаченого ч.2 ст.184 КУпАП – ухилення батьків від виконання передбачених законодавством обов`язків щодо забезпечення необхідних умов життя, навчання та виховання неповнолітніх дітей, вчинені повторно протягом року після накладення адміністративного стягнення.
Відповідно до ч.1 ст.9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.
Положеннями ст. 251 КУпАП передбачено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються, зокрема, протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, речовими доказами, іншими документами.
Згідно із ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.
Відповідно до ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.
Отже, враховуючи доведеність матеріалами справи вини особи у вчиненні адміністративного правопорушення, що виразилось в ухиленні від виконання батьківських обов`язків, вважаю за необхідне ОСОБА_1 піддати адміністративному стягненню у вигляді штрафу. Вважаю, що саме таке адміністративне стягнення буде необхідним і справедливим з метою запобігання вчинення правопорушень в подальшому.
Відповідно до ст. 401 КУпАП у разі винесення суддею постанови про накладення адміністративного стягнення особою, на яку накладено таке стягнення сплачується судовий збір у розмірі 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що визначено Законом України «Про судовий збір».
На підставі викладеного, вбачаючи в діях ОСОБА_1 невиконання батьківських обов`язків щодо виховання сина, керуючись ст. 150 СК України, ст.ст. 33, 184 ч.2, 283, 284 КУпАП, суддя -
постановив:

ОСОБА_1 визнати винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 184 КУпАП та піддати адміністративному стягненню у вигляді штрафу на користь держави в розмірі ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 1700 гривен.
 
Стягнути з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір в розмірі 665,60 грн.
 
Строк пред`явлення постанови до виконання — три місяці.
Штраф, накладений за вчинення адміністративного правопорушення та судовий збір вноситься особою, що притягнута до адміністративної відповідальності в установу банку України.
Штраф має бути сплачений особою, що притягнута до адміністративної відповідальності, не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня вручення йому постанови про накладення штрафу, а в разі оскарження постанови - не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення.
У разі несплати штрафу у вищезазначений строк постанова про накладення штрафу надсилається для примусового виконання до відділу державної виконавчої служби.
У порядку примусового виконання постанови про стягнення штрафу за вчинення адміністративного правопорушення стягується подвійний розмір штрафу – 3400 грн., а також витрати на облік вчиненого правопорушення.
Постанова може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови до Полтавського апеляційного суду через Гадяцький районний суд. 

Суддя: С. А. Киричок