СВЯТОШИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М. КИЄВА  

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

ун. № 759/24752/25

пр. № 2/759/3244/26
08 січня 2026 року Святошинський районний суд м. Києва в складі:
головуючого - судді - Журибеда О.М.
за участю секретаря - Шило М.І.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення шкоди, заподіяної внаслідок ДТП,-

ВСТАНОВИВ: 

Позивач ОСОБА_1 , через свого представника - адвоката Конюшко Д.Б. звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 , в якому просить стягнути з відповідача на свою користь відшкодування шкоди, завданої внаслідок ДТП у розмірі 88092, 07 грн. та судові витрати.
Позовна заява обґрунтована тим, що 28.10.2024 року о 10 год. 00 хв., по просп. Академіка Палладіна, ОСОБА_2 , керуючи ТЗ «Volkswagen», д.н.з. НОМЕР_1 не був уважний, не стежив за дорожньою обстановкою, не зреагував на її зміну, не вибрав безпечної швидкості руху, не дотримався безпечної дистанції та здійснив зіткнення з ТЗ «Mazda» д.н.з. НОМЕР_2 , який зупинився попереду. Після чого ТЗ «Mazda» д.н.з. НОМЕР_2 здійснив наїзд на металеву відбійну стрічку та зіткнувся з ТЗ «Volkswagen», д.н.з. НОМЕР_3 , який здійснив зіткнення з ТЗ «Mercedes» д.н.з. НОМЕР_4 , який був попереду. У результаті чого ТЗ «Volkswagen» д.н.з. НОМЕР_1 здійснив наїзд на металеву відбійну стрічку, що призвело до механічних пошкоджень вказаних ТЗ з матеріальними збитками, чим порушив п.п. 2.3.б, 12.1, 13.1 Правил дорожнього руху України, за що передбачена відповідальність згідно ст. 124 КУпАП. Постановою Київського апеляційного суду від 08.04.2025 року у справі №759/23450/24 винним у вчиненні адміністративного правопорушення був визнаний ОСОБА_2 . Тому, у відповідності до норм Закону України «Про ОСЦПВВНТЗ» Позивач подав документи, надання яких передбачається ст. 35 вказаного Закону, в тому числі Заяву про страхове відшкодування до АТ «СГ «ТАС» (приватне). 21.02.2025 року на рахунок Позивача було зараховане страхове відшкодування у розмірі 155 438,00 грн. Проте, Відповідно до Висновку щодо вартості матеріального збитку заподіяного власнику колісного транспортного засобу № 73/04-25 від 26.04.2025 року повна вартість матеріального збитку, завданого Позивачу значно перевищує розмір лімітів відповідальності Страховика Відповідача. Відповідно до Висновку щодо вартості матеріального збитку, заподіяного власнику колісного транспортного засобу № 73/04-25 від 26.04.2025 року встановлено, що вартість відновлювального ремонту пошкодженого автомобіля «Mazda» д.н.з. НОМЕР_2 , становить 1 391 473,60 грн, в той час як ринкова вартість вказаного транспортного засобу до ДТП становить 251 965,50 грн. Відповідно, вартість витрат на відновлювальний ремонт значно перевищує вартість автомобіля на момент пошкодження. У подальшому, Позивач повторно звернувся за висновком експерта, на розгляд якого поставив питання: «Яка вартість з урахуванням пошкоджень після ДТП автомобіля марки MAZDA 6, реєстраційний номер НОМЕР_2 на дату 28 жовтня 2024 р?». Відповідно до висновку щодо вартості колісного транспортного засобу № 73/04-25 від 19.09.2025, визначено вартість автомобіля «Mazda» д.н.з. НОМЕР_2 в пошкодженому стані (вартість утилізації КТЗ) станом на дату ДТП (28.10.2024), що становить 11 073, 43 грн. Відповідно, відшкодуванню на користь Позивача підлягає різниця між вартістю транспортного засобу до дорожньо-транспортної пригоди та після неї: 251 965, 50 грн (вартість транспортного засобу до дорожньо-транспортної пригоди) 11 073, 43 грн (вартість транспортного засобу після дорожньо-транспортної пригоди) = 240 892, 07 грн . Також Позивач поніс витрати на евакуацію транспортного засобу з місця ДТП у розмірі 7200,00 грн. Разом з тим, як вказувалося вище, 21.02.2025 року АТ «СГ «ТАС» (приватне) прийняло рішення і здійснило виплату узгодженого з Позивачем розмірі страхового відшкодування Позивачеві у розмірі 155 438,00 грн, у тому числі витрати на евакуацію у розмірі 7200,00 грн. Таким чином, з Відповідача на користь Позивача підлягає стягненню різниця між вартістю транспортного засобу до дорожньо-транспортної пригоди та після неї з вирахуванням належного розміру страхового відшкодування, що становить ліміт відповідальності страховика: 240 892, 07 грн + 7200,00 грн - 160 000,00 грн = 88 092, 07 грн . Також, з Відповідача на користь Позивача підлягає стягненню також і франшиза у розмірі 1 600,00 грн.
Ухвалою суду від 24.10.2026 року розгляд справи призначено в порядку спрощеного провадження без повідомлення сторін. Ухвалою суду відповідачу надано встановлений законом строк для подання заяви із запереченнями щодо розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, надано строк для направлення відзиву на позовну заяву.
Відзив на позов матеріали справи не містять.
Згідно ч. 8 ст. 178 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений законом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.
Враховуючи, що в матеріалах справи достатньо даних про права та взаємовідносини сторін, суд вважає можливим вирішити справу на підставі наявних у ній матеріалів та ухвалити заочне рішення, у зв`язку з неподанням відповідачем відзиву, та відсутністю заперечень позивача щодо заочного розгляду справи, що відповідає положенням п. 3, п. 4 ч. 1 ст. 280 ЦПК України.
Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Встановлено, що 28.10.2024 року о 10 год. 00 хв., по просп. Академіка Палладіна, ОСОБА_2 , керуючи ТЗ «Volkswagen», д.н.з. НОМЕР_1 не був уважний, не стежив за дорожньою обстановкою, не зреагував на її зміну, не вибрав безпечної швидкості руху, не дотримався безпечної дистанції та здійснив зіткнення з ТЗ «Mazda» д.н.з. НОМЕР_2 , який зупинився попереду. Після чого ТЗ «Mazda» д.н.з. НОМЕР_2 здійснив наїзд на металеву відбійну стрічку та зіткнувся з ТЗ «Volkswagen», д.н.з. НОМЕР_3 , який здійснив зіткнення з ТЗ «Mercedes» д.н.з. НОМЕР_4 , який був попереду. У результаті чого ТЗ «Volkswagen» д.н.з. НОМЕР_1 здійснив наїзд на металеву відбійну стрічку, що призвело до механічних пошкоджень вказаних ТЗ з матеріальними збитками, чим порушив п.п. 2.3.б, 12.1, 13.1 Правил дорожнього руху України, за що передбачена відповідальність згідно ст. 124 КУпАП.
Постановою Київського апеляційного суду від 08.04.2025 року у справі №759/23450/24 винним у вчиненні адміністративного правопорушення визнано ОСОБА_2 . 
Згідно ч. 6 ст. 82 ЦПК України постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, яка набрала законної сили, є обов`язковою для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалена постанова суду, в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.
Тому суд вважає доведеними обставини щодо наявності відповідних дій, вчинених відповідачем, які встановлені постановою суду в справі про адміністративне правопорушення. 
Також судом встановлено, що на дату скоєння дорожньо-транспортної пригоди транспортний засіб «Volkswagen», д.н.з. НОМЕР_1 , був забезпечений в АТ «СГ «ТАС» за полісом № АТ4585915 обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, ліміт відповідальності - 160000,00 грн., з франшизою 1600,00 грн.
Відповідно до частини першої статті 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.
Згідно з частинами першою, другою статті 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.
Відшкодування шкоди, заподіяної власником (володільцем) транспортного засобу, цивільно-правова відповідальність якого застрахована, урегульовано Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», який підлягає застосуванню до спірних правовідносин. 
Статтею 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», в редакції на час спірних правовідносин, передбачено, що у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.
Згідно зі статтею 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).
Встановлено, що станом на час дорожньо-транспортної пригоди цивільно-правова відповідальність володільця транспортного засобу «Volkswagen», д.н.з. НОМЕР_1 , була застрахована в АТ «СГ «ТАС».
Встановивши дані обставини, враховуючи, що цивільно-правова відповідальність винуватця дорожньо-транспортної пригоди була застрахована, сума завданої шкоди в межах страхового ліміту підлягає відшкодуванню саме страховою компанією. 
Велика Палата Верховного Суду у постанові від 04 липня 2018 року у справі № 755/18006/15-ц (провадження № 14-176цс18) зробила висновок про те, що відшкодування шкоди особою, відповідальність якої застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, що згідно з цим договором або Законом України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" у страховика не виник обов`язок з виплати страхового відшкодування (зокрема, у випадках, передбачених у статті 37), чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. В останньому випадку обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування. Покладання обов`язку з відшкодування шкоди у межах страхового відшкодування на страхувальника, який уклав відповідний договір страхування і сплачує страхові платежі, суперечить меті інституту страхування цивільно-правової відповідальності (стаття 3 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів").
Велика Палата Верховного Суду у постанові від 14 грудня 2021 року у справі № 147/66/17 (провадження № 14-95цс20) підвередила зазначений висновок, вказавши, що внаслідок заподіяння під час ДТП шкоди (настання страхового випадку) винуватець ДТП не звільняється від обов`язку відшкодувати завдану шкоду, але цей обов`язок розподіляється між ним і страховиком (МТСБУ). Принцип повного відшкодування шкоди, закріплений у статті 1166 ЦК України, реалізується у відносинах страхування через застосування положень статті 1194 цього Кодексу. Вказана норма передбачає, що особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди за загальним правилом зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Відповідно, якщо такої різниці немає та шкода покрита в повному обсязі страховою виплатою, в такому випадку в цій справі відсутні підстави для покладення відповідальності на страхувальника. Іншої норми, яка визначала б особливості відповідальності осіб, що застрахували свою цивільну відповідальність, у главі 82 ЦК України немає. Тому частка відповідальності особи, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, становить різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).
Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 як потерпілий, повідомив страхову компанію про ДТП, звернувся до АТ «СГ «ТАС» з заявою про виплату страхового відшкодування.
Ат «СГ «ТАС» виплатило позивачу суму страхового відшкодування у розмірі 155438,00 грн.
Відповідно до Висновку щодо вартості матеріального збитку, заподіяного власнику колісного транспортного засобу № 73/04-25 від 26.04.2025 року встановлено, що вартість відновлювального ремонту пошкодженого автомобіля «Mazda» д.н.з. НОМЕР_2 , становить 1 391 473,60 грн, в той час як ринкова вартість вказаного транспортного засобу до ДТП становить 251 965,50 грн.
Відповідно до висновку щодо вартості колісного транспортного засобу № 73/04-25 від 19.09.2025, визначено вартість автомобіля «Mazda» д.н.з. НОМЕР_2 в пошкодженому стані (вартість утилізації КТЗ) станом на дату ДТП (28.10.2024), що становить 11 073, 43 грн.
Встановивши дані обставини, враховуючи, що відповідач застрахував свою цивільно-правову відповідальність, частка його відповідальності становить різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).
Механізм оцінки (визначення вартості) колісних транспортних засобів, а також вимоги до оформлення результатів оцінки, оціночної процедури визначення вартості КТЗ встановлені Методикою товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, яка затверджена спільним наказом Міністерства юстиції України та Фонду державного майна України № 142/5/2092 від 24.11.2003 з подальшими змінами. Вимоги методики є обов`язковими під час проведення авто-товарознавчих експертиз.
Відповідно до п. 7.17 Методики, якщо вартість відновлювального ремонту, з урахуванням коефіцієнта фізичного зносу складників розукомплектованого або аварійно пошкодженого КТЗ, перевищує його ринкову вартість без зазначених пошкоджень, то ринкова вартість такого КТЗ не розраховується. Відновлення такого КТЗ за принципом внеску є економічно недоцільним. У цьому випадку може бути визначена вартість утилізації КТЗ. Вартість утилізації КТЗ визначається як сума ринкової вартості технічно справних складників та вартості металобрухту складників, які залишилися, або із застосуванням методу питомої ваги окремої складової КТЗ від ринкової вартості КТЗ.
Тобто, якщо транспортний засіб є фізично знищеним (вартість відновлювального ремонту аварійно пошкодженого колісного транспортного засобу перевищує його ринкову вартість без зазначених пошкоджень) встановлюється вартість утилізації колісного транспортного засобу.
У разі коли пошкоджений транспортний засіб не може бути відновлено або вартість його відновлювального ремонту з урахуванням зношеності та втрати товарної вартості перевищує його ринкову вартість на момент пошкодження, розмір шкоди визначається за ринковою вартістю транспортного засобу на момент пошкодження. 
Статтею 30 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» в редакції на час спірних правовідносин, передбачено, що транспортний засіб вважається фізично знищеним, якщо його ремонт є технічно неможливим чи економічно необґрунтованим. Ремонт вважається економічно необґрунтованим, якщо передбачені згідно з звітом (актом) чи висновком про оцінку, виконаним оцінювачем або експертом відповідно до законодавства, витрати на відновлювальний ремонт транспортного засобу перевищують вартість транспортного засобу до дорожньо-транспортної пригоди. Якщо транспортний засіб вважається знищеним, його власнику відшкодовується різниця між вартістю транспортного засобу до та після дорожньо-транспортної пригоди, а також витрати на евакуацію транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди.
Встановивши дані обставини, суд приходить до висновку, що позивачу, як власнику пошкодженого транспортного засобу, підлягає відшкодуванню шкода, завдана в результаті ДТП в розмірі різниці між вартістю транспортного засобу до та після дорожньо-транспортної пригоди, а також витрати на евакуацію транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди.
Відповідно до Висновку щодо вартості матеріального збитку, заподіяного власнику колісного транспортного засобу № 73/04-25 від 26.04.2025 року встановлено, що вартість відновлювального ремонту пошкодженого автомобіля «Mazda» д.н.з. НОМЕР_2 , становить 1 391 473,60 грн, в той час як ринкова вартість вказаного транспортного засобу до ДТП становить 251 965,50 грн., отже, транспортний засіб в результаті ДТП є фізично знищеним. 
Отже, суд приходить до висновку, що шкода, яка підлягає відшкодуванню позивачу складає 88092, 07 грн. ( з розрахунку 251965, 50 грн. вартість транспортного засобу до ДТП - 11073, 43 грн. вартість трансопртного засобу пілся ДТП = 240892,07 грн. - 160000,00 грн. ліміт відповідальності страховика винної особи + 7200,00 грн. витрати на евакуацію транспортного засобу).
Окрім того, у відповідності до п.12.1.ст.12 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» розмір франшизи при відшкодуванні шкоди, заподіяної майну потерпілих, встановлюється при укладанні договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності і не може перевищувати 2 відсотки від страхової суми, в межах якого відшкодовується збиток, заподіяний майну потерпілих. Страхове відшкодування завжди зменшується на суму франшизи, розрахованої за правилами цього підпункту.
Тобто, франшиза в будь-якому виді є елементом договору страхування, який впливає на суму виплати страхового відшкодування в сторону її зменшення та її наявність у договорі обумовлена згодою сторін. Встановлюючи розмір франшизи страхувальник фактично погоджується, що у разі настання страхового випадку визначена шкода не буде покриватися сумою франшизи.
Вирішуючи питання щодо обов`язку відшкодувати суму франшизи, суд виходить з того, що у відповідності до п.36.6 ст.36 Закону, саме страхувальником або особою, відповідальною за завдані збитки, має бути компенсована сума франшизи, якщо вона була передбачена договором страхування.
При цьому, суд бере до уваги правову позицію Верховного Суду, висловлену 04.07.2018 р. у справі № 755/18006/15, 12.12.2018 р. у справі № 758/2356/17-ц, згідно якої володілець джерела підвищеної небезпеки має відшкодувати потерпілому вартість відновлювального ремонту, що перевищує ліміт відповідальності страховика, франшизу, якщо вона встановлена умовами договору, і втрату вартості автомобіля у разі її наявності.
За встановлених обставин, зважаючи на те, що страховиком, у якого відповідач застрахував свою цивільно-правову відповідальність, було виплачено ОСОБА_1 155438,00 грн., за виключенням суми франшизи 1600,00 грн., суд дійшов висновку, що позовна вимога про стягнення з відповідача на користь позивача франшизи в розмірі 1600,00 грн. є обґрунтованою, в зв`язку з чим підлягає до задоволення.
Щодо позовних вимог про стягнення з відповідача на користь позивача моральної шкоди у розмірі 25000,00 грн. суд зазначає наступне.
Відповідно до ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, що її заподіяла, за наявності її вини.
Згідно п.9 постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31.03.95" Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" (із змінами, внесеними згідно з Постановою Пленуму Верховного суду N 5 від 25.05.2001) розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.
Позивач загальну суму завданої ОСОБА_1 моральної шкоди оцінює в 25000,00 грн., при цьому обґрунтовує його стражданнями яких зазнав у зв`язку із пошкодженням транспортного засобу.
Суд, виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості вважає, що із відповідача підлягає стягненню 25000,00 грн. в рахунок відшкодування заподіяної моральної шкоди у зв`язку із пошкодженням майна.
Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
Згідно із ч. ч. 1, 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3 у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
За змістом ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків падання правничої допомоги за рахунок держави.
За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та па підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
При визначенні суми відшкодування суд повинен виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їх дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.
Згідно із ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.
Ні підтвердження витрат на правничу допомогу позивачем надано: договір про надання правової допомоги №12304-ЮП/ІL від 13.04.2025 року, акт виконаних робіт №01 від 17.10.2025 року, відповідно до якого вартість наданих юридичних послуг становить 14000,00 грн., платіжну інструкцію № 1.117650759.1 на суму 14000,00 грн.
Таким чином, вимоги про стягнення із відповідача витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 14000,00 грн. підлягають задоволенню.
Окрім того, стороною позивача в підтвердження витрат у зв`язку з розглядом справи в апеляційній інстанції надано: договір аро надання правової допомги №03/02/25-ЮП/ІL від 03.02.2025 року, акт виконаних робіт №01 від 08.04.2025 року, відповідно до якого вартість наданих юридичних послуг становить 15000,00 грн., платіжну інструкцію №1.90119585.1 на суму 15000,00 грн.
А отже, оскільки в резолютивній частині постанови Київського апеляцйного суду від 08.04.2025 року не вирішено питання про відшкодування судових витрат, суд приходить висновку про стягнення з відповідача ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судових витрат у зв`язку з розгядом апеляційної скарги у розмірі 15000,00 грн.
Згідно п. 2 ч. 3 ст. 133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи.
Позивач за проведення оцінки пошкодженого транспортного засобу у розмірі 12000,00 грн., отже ці витрати підлягають стягненню з відповідача на користь позивача.
Згідно з частиною 1 статті 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 5, 12, 13, 76, 81, 89, 133, 141, 259, 263 - 265 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ: 
Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення шкоди, заподіяної внаслідок ДТП - задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , адреса: АДРЕСА_1 ) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_5 , адреса: АДРЕСА_2 ) майнову шкоду у розмірі 88092 (вісімдесят вісім тисяч дев`яносто дві) грн. 07 коп.
Стягнути з ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , адреса: АДРЕСА_1 ) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_5 , адреса: АДРЕСА_2 ) франшизу у розмірі 1600 (одна тисяча шістсот) грн. 00 коп.
Стягнути з ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , адреса: АДРЕСА_1 ) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_5 , адреса: АДРЕСА_2 ) моральну шкоду у розмірі 25000 (двадцять п`ять тисяч) грн. 00 коп.
Стягнути з ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , адреса: АДРЕСА_1 ) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_5 , адреса: АДРЕСА_2 ) судовий збір у розмірі 1937 грн. 92 коп., витрати на правничу допомогу в загальному розмірі 29000 грн. 00 коп., витрати за проведення оцінки пошкодженого транспортного засобу у розмірі 12000 грн. 00 коп. 
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. 
Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. 
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому ЦПК України. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.
Позивач може оскаржити заочне рішення в загальному порядку, встановленому ЦПК України. Рішення може бути оскаржене до Київського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення. 
Якщо в судовому засіданні було проголошено скорочене (вступну та резолютивну частини) судове рішення або якщо розгляд справи (вирішення питання) здійснювався без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Суддя         О.М. Журибеда