Номер провадження: 22-ц/813/2652/26 
Справа № 2-339/10
Головуючий у першій інстанції Волошин І. С.
Доповідач Громік Р. Д.

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01.04.2026 року м. Одеса
Одеський апеляційний суд у складі:
головуючого – Громіка Р.Д.,
суддів – Драгомерецького М.М., Комлевої О.С.,
за участю секретаря – Скрипченко Г.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Балтського районного суду Одеської області від 27 червня 2025 року у справі за заявою ОСОБА_2 про видачу дубліката виконавчого листа та поновлення строку для пред`явлення виконавчого листа до виконання,

ВСТАНОВИВ:
1. ОПИСОВА ЧАСТИНА
Короткий зміст заяви про виправлення помилки у виконавчому документі та поновлення пропущеного строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання у справі №2-339/10.
22 травня 2025 року представник позивача ОСОБА_3 від імені позивача ОСОБА_2 звернулася до Балтського районного суду через електронний кабінет підсистеми «Електронний суд» із заявою про виправлення помилки у виконавчому документі та поновлення пропущеного строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання у справі №2-339/10.
Свої вимоги мотивує тим, що виконавчий лист по справі №2-339/10 не був прийнятий до примусового виконання у зв`язку з тим, що у виконавчому документі не зазначено дату народження боржника, тому просить виправити дану помилку у виконавчому листі, а саме вказати дату народження боржника ОСОБА_1 . 
Крім того, у зв`язку з пропуском строку пред`явлення до виконання виконавчого листа Балтського районного суду Одеської області у справі №2-339/10, виданого 12 червня 2017 року виникла необхідність у поновленні строку для його пред`явлення до виконання. Строк пропущений з поважних причин, які об`єктивно не залежали від заявника, через помилки у виконавчому листі він не був прийнятий для примусового виконання.

Короткий зміст ухвали суду першої інстанції.
Ухвалою Балтського районного суду Одеської області від 27 червня 2025 року заяву ОСОБА_2 про виправлення помилки у виконавчому документі та поновлення пропущеного строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання задоволено. Виправлено помилку у виконавчому листі №2-339/10, виданого Балтським районним судом Одеської області 12.06.2017 року, а саме, зазначити дату народження боржника ОСОБА_1 – ІНФОРМАЦІЯ_1 . Поновлено пропущений строк для пред`явлення виконавчого листа №2-339/10 від 12.06.2017 року Балтського районного суду Одеської області про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 коштів у сумі 10000 доларів США.

Короткий зміст та доводи апеляційної скарги. 
В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати оскаржуване судове рішення та постановити нове, яким відмовити у задоволенні заяви, посилаючись при цьому на порушення норм процесуального права.
Апеляційна скарга обґрунтована тим, що судом першої інстанції не в повному обсязі досліджено матеріали справи та зроблено помилкові висновки про задоволення заяви у повному обсязі.

2. МОТИВУВАЛЬНА ЧАСТИНА
Позиція апеляційного суду
Заслухавши доповідача, розглянувши матеріали справи і доводи, викладені в апеляційній скарзі, судова колегія вважає, що апеляційну скаргу необхідно задовольнити частково, а ухвалу суду першої інстанції скасувати в частині вимог заяви про поновлення строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання та ухвалити в цій частині нове судове рішення, яким відмовити у задоволенні заяви про поновлення пропущеного строку для пред`явлення виконавчого листа до виконання, а в іншій частині рішення суду залишити без змін.

Фактичні обставини справи.
На підставі матеріалів справи встановлено, що рішенням Балтського районного суду Одеської області від 21 квітня 2010 року проведений поділ майна подружжя між ОСОБА_2 та ОСОБА_4 (після розірвання шлюбу – ОСОБА_5 ), в тому числі стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_4 10 000 доларів США, що на той момент було еквівалентно 80 тисячам гривень.
Рішенням Апеляційного суду Одеської області від 24 грудня 2010 року рішення Балтського районного суду Одеської області від 21 квітня 2010 року скасовано та винесено нове рішення, яким частково задоволений позов ОСОБА_4 до ОСОБА_2 , поділено навпіл спільне майно подружжя без його реального розподілу.
Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України від 10 квітня 2012 року рішення Апеляційного суду Одеської області від 24 грудня 2010 року залишено без змін. Рішення Балтського районного суду Одеської області від 21 квітня 2010 року виконано ОСОБА_2 та перераховано ним на користь ОСОБА_4 10 000 доларів США.
24 травня 2011 року Балтський районний суд Одеської області прийняв рішення про поворот виконання рішення Балтського районного суду Одеської області від 21 квітня 2010 року в частині стягнення 10000 доларів США та зобов`язав ОСОБА_4 (після зміни прізвища – ОСОБА_5 ) повернути ОСОБА_2 кошти у сумі 10000 доларів США.
Ухвалою Балтського районного суду Одеської області від 11 травня 2017 року у справі №2-339/10 (провадження 6/493/5/17) виданий ОСОБА_2 дублікат виконавчого листа та поновлений пропущений строк для пред`явлення виконавчого листа до виконання в справі №2-339 відповідно до ухвали Балтського районного суду Одеської області від 24 травня 2011 року про поворот виконання рішення суду.
Дублікат виконавчого листа про стягнення з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_2 виданий Балтським районним судом Одеської області 12 червня 2017 року.
27 червня 2017 року даний виконавчий лист був пред`явлення для примусового виконання до державної виконавчої служби та повернутий державним виконавцем із зазначенням причини повернення – п.8 ст.4 Закону України «Про виконавче провадження».
19 травня 2020 року ОСОБА_2 знов подав для примусового виконання виконавчий лист до виконавчої служби для примусового виконання, але він був повернутий через невідповідність вимогам п.6 ст.4 Закону України «Про виконавче провадження».
18 травня 2023 року ОСОБА_2 втретє подав виконавчий лист для примусового виконання та він був повернутий йому без відкриття виконавчого провадження через невідповідність вимогам п.6 ч.4 ст.4 Закону України «Про виконавче провадження».

Мотиви, з яких виходить апеляційний суд, та застосовані норми права
У частині третій статті 3 ЦПК України передбачено, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.
Відповідно до ч. 1 п. 2 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.
Згідно із ч. 1 п. 1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.
Згідно з частинами першою, другою та п`ятою статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Щодо виправлення помилки у виконавчому документі.
Відповідно до ч.1 ст.432 ЦПК України суд, який видав виконавчий документ, може за заявою стягувача або боржника виправити помилку, допущену при його оформленні або видачі, чи визнати виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню.
Про виправлення помилки в виконавчому документі та визнання його таким, що не підлягає виконанню, суд постановляє ухвалу (ч.4 стт.432 ЦПК України).
21 липня 2020 року Верховним Судом у справі №521/1074/2020 вказано, що описка - це зроблена судом механічна (мимовільна, випадкова) граматична помилка в рішенні, яка допущена під час його письмово-вербального викладу (помилка у правописі, у розділових знаках тощо). Виправленню підлягають лише ті описки, які мають істотний характер. До таких належать написання прізвищ та імен, адрес, зазначення дат та строків тощо.
Не є опискою граматичні помилки, які не спотворюють текст судового рішення та не призводять до його невірного сприйняття: неправильне розташування розділових знаків, невірні відмінки слів, застосування русизмів та діалектизмів тощо.
Оглянувши матеріали справи, оцінивши в сукупності всі її обставини, суд суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про необхідність виправлення помилки у виконавчому листі з огляду на таке.
Згідно з п.3 ч.1 ст.4 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції, чинній на час набрання рішенням законної сили про видачу дубліката виконавчого листа та час видачі дубліката виконавчого листа 12.06.2017) у виконавчому документі зазначається прізвище, ім`я та, за наявності, по батькові (для фізичних осіб) стягувача та боржника, адреса місця проживання чи перебування (для фізичних осіб), дата народження боржника - фізичної особи.
Судом першої інстанції правильно встановлено, що у дублікаті виконавчого листа , виданому Балтським районним судом Одеської області 12.06.2017, не вказано дату народження боржника ОСОБА_1 .
Як вбачається із долученої копії паспорта боржника ОСОБА_1 датою її народження є ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Суд першої інстанції, вивчивши матеріали справи, правильно вважав що у вказаному виконавчому листі допущено помилку, виправлення якої не змінює рішення, існуюча помилка у виконавчому листі перешкоджає пред`явленню його до виконання, тому допущена помилка підлягає виправленню шляхом зазначення у виконавчому документі дати народження боржника ОСОБА_1 – ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Щодо поновлення строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання у справі №2-339/10.
Так, задовольняючи заяву про поновлення строку пред`явлення до виконання виконавчого листа, суд першої інстанції виходив з того, що через помилки у дублікаті виконавчого листа по справі №2-339/10, який виданий 12 червня 2017 року Балтським районним судом Одеської області, він двічі не був прийнятий для примусового виконання з поважних причин, які об`єктивно не залежали від заявника.
Таким чином, надаючи оцінку доказам у їх сукупності, суд першої інстанції дійшов висновку про поновлення заявнику строку пред`явлення виконавчого листа до виконання.

Однак повністю погодитись із такими висновками суду першої інстанції колегія суддів не може з огляду на таке.
Відповідно до вимог ст. 433 ЦПК України, у разі пропуску строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання з причин, визнаних судом поважними, пропущений строк може бути поновлено.
Згідно із ч. 6 ст. 12 Закону України «Про виконавче провадження» стягувач, який пропустив строк пред`явлення виконавчого документа до виконання, має право звернутися із заявою про поновлення такого строку до суду, який видав виконавчий документ, або до суду за місцем виконання.
Перелік причин, які слід вважати поважними, законодавцем не зазначено, а тому суд, відповідно до ст. 89 ЦПК України, дає оцінку поважності причин за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у заяві доказів.
Згідно із ч.ч.1,2 ст.22 Закону України «Про виконавче провадження» від 21 квітня 1999 року №606-XIV, що діяв на момент винесення судового рішення у цивільній справі №2-1091/09 та набрання ним законної сили, було встановлено, що виконавчі документи можуть бути пред`явлені до виконання в такі строки: 1) посвідчення комісій по трудових спорах, постанови судів у справах про адміністративні правопорушення та постанови органів (посадових осіб), уповноважених розглядати справи про адміністративні правопорушення, - протягом трьох місяців; 2) інші виконавчі документи - протягом року, якщо інше не передбачено законом.
Разом із тим, частиною першою статті 12 Закону України «Про виконавче провадження» № 1404-VIII, який набрав чинності з 05 жовтня 2016 року та діяв на час ухвалення оскаржуваного судового рішення (далі – Закон № 1404-VIII), виконавчі документи можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох років, крім посвідчень комісій по трудових спорах та виконавчих документів, за якими стягувачем є держава або державний орган, які можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох місяців.
Строки, зазначені у вказаних правових нормах, встановлюються для виконання судових рішень з наступного дня після набрання рішенням законної сили чи закінчення строку, встановленого у разі відстрочки чи розстрочки виконання рішення, а в разі якщо судове рішення підлягає негайному виконанню, ? з наступного дня після його постановлення.
Згідно з вимогами пункту 1 частини першої статті 23 Закону № 606-XIV у разі пред`явлення виконавчого документа до виконання строки пред`явлення виконавчого документа до виконання перериваються.
Водночас, Велика Палата Верховного Суду у постанові від 26 жовтня 2022 року у справі №201/13239/15-ц зазначила, що повернення виконавчого документа без прийняття до виконання з підстав, визначених у ч. 4 ст. 4 та у ч. 3 ст. 5 Закону України «Про виконавче провадження», не перериває строк пред`явлення такого документа до виконання.
А отже, строк пред`явлення виконавчого листа до виконання переривається лише у разі його повернення на підставі положень ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження».
Апеляційним судом встановлено, що 24 травня 2011 року Балтський районний суд Одеської області прийняв рішення про поворот виконання рішення Балтського районного суду Одеської області від 21 квітня 2010 року в частині стягнення 10000 доларів США та зобов`язав ОСОБА_4 (після зміни прізвища – ОСОБА_5 ) повернути ОСОБА_2 кошти у сумі 10000 доларів США.
Ухвалою Балтського районного суду Одеської області від 11 травня 2017 року у справі №2-339/10 (провадження 6/493/5/17) виданий ОСОБА_2 дублікат виконавчого листа та поновлений пропущений строк для пред`явлення виконавчого листа до виконання в справі №2-339 відповідно до ухвали Балтського районного суду Одеської області від 24 травня 2011 року про поворот виконання рішення суду.
Дублікат виконавчого листа про стягнення з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_2 виданий Балтським районним судом Одеської області 12 червня 2017 року.
27 червня 2017 року даний виконавчий лист був пред`явлення для примусового виконання до державної виконавчої служби та повернутий державним виконавцем із зазначенням причини повернення – п.8 ст.4 Закону України «Про виконавче провадження».
19 травня 2020 року ОСОБА_2 знов подав для примусового виконання виконавчий лист до виконавчої служби для примусового виконання, але він був повернутий через невідповідність вимогам п.6 ст.4 Закону України «Про виконавче провадження».
18 травня 2023 року ОСОБА_2 втретє подав виконавчий лист для примусового виконання та він був повернутий йому без відкриття виконавчого провадження через невідповідність вимогам п.6 ч.4 ст.4 Закону України «Про виконавче провадження».
Загальними засадами цивільного законодавства є, зокрема, справедливість, добросовісність та розумність (пункт 6 частини першої статті 3 ЦК України).
Тлумачення змісту як статті 3 ЦК України загалом, так і пункту 6 статті 3 ЦК України свідчить, що загальні засади (принципи) цивільного права мають фундаментальний характер й інші джерела правового регулювання, насамперед акти цивільного законодавства, мають відповідати змісту загальних засад. Це, зокрема, проявляється в тому, що загальні засади (принципи) за своєю суттю є нормами прямої дії та повинні враховуватися, зокрема, під час тлумачення норм, що містяться в актах цивільного законодавства.
Умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню в разі невиконання їх у добровільному порядку, регламентуються Законом України «Про виконавче провадження».
Згідно зі статтею 1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) – сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.
Колегія суддів зазначає, що проміжки між пред`явленням до виконання виконавчого документа ОСОБА_2 становив три роки, доводів та відповідних доказів неможливості звернення із виконавчим листом до виконання у строки, визначені Законом України «Про виконавче провадження» стягувачем не надано.
Крім того, апеляційний суд зазначає, що ОСОБА_2 не оскаржував постанови органу виконавчої служби шляхом подання скарги на дії державного виконавця щодо повернення без прийняття виконавчого документа.
Як зазначив Верховний Суд у постанові від 27 листопада 2018 року по справі №826/12483/16, причини пропуску строку є поважними, якщо обставини які зумовили такі причини є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи та пов`язані з істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення процесуальних дій та підтверджені належними доказами.
Враховуючи зазначене, апеляційний судом не встановлено причини, які є об`єктивно непереборними, не залежали від волевиявлення особи та пов`язані з істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення процесуальних дій.
Таким чином, апеляційний суд доходить висновку, що наведені заявником причини пропуску строку не є поважними та не є безумовною та достатньою підставою для поновлення пропущеного строку, оскільки сам по собі факт наявності помилки у виконавчому документі не є підставою для поновлення строку для виконання, коли у стягувача були можливості щодо своєчасного звернення до суду із заявою про виправлення помилки у виконавчому документі або скарги на дії державного виконавця, а не через три роки від предявлення виконавчого листа до виконання і його повернення без виконання, тобто звернення і вчинення процесуальних дій у розумний строк.
Враховуючи вищевикладене, апеляційний суд дійшов висновку, що заява ОСОБА_2 про поновлення строку для пред`явлення виконавчого листа до виконання задоволенню не підлягає.

Щодо інших доводів апеляційної скарги.
Інші доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права та порушення норм процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи.
Скаржник не довела обставини, на які посилалась як на підставу своєї апеляційної скарги, жодного належного та допустимого доказу на спростування висновків суду першої інстанції не надала.
Наведені в апеляційній скарзі інші доводи були предметом дослідження в суді першої інстанції із наданням відповідної правової оцінки всім фактичним обставинам справи, яка ґрунтується на вимогах чинного законодавства, і з якою погоджується суд апеляційної інстанції. 
Одночасно апеляційний суд зазначає, що доводи апеляційної скарги щодо порушення судом норм матеріального та процесуального права зводяться до незгоди з висновками суду, власної інтерпретації судового рішення, особистого тлумачення норм матеріального і процесуального права та не впливають на фактичні обставини справи, які встановлені судом відповідно до законодавства та на законність судового рішення.
Крім того судова колегія вважає за необхідне зазначити, що Європейський суд з прав людини вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суді, та відмінності, які існують у держава-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо надання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки з огляду на конкретні обставини справи (Проніна проти України, № 63566/00 § 23, ЄСПЛ від 18 липня 2006 року. Оскаржувані судові рішення відповідають критерію обґрунтованості судового рішення.

Висновки за результатами розгляду апеляційної скарги.
Таким чином, судова колегія дійшла висновку, що суд першої інстанції неповно з`ясував обставини, що мають значення для справи, не довів обставини, що мають значення для справи, які суд вважав встановленими, висновки районного суду не відповідають обставинам справи, у зв`язку з чим є підстави для скасування ухвали суду в частині вимог заяви про поновлення строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання та ухвалити в цій частині нове судове рішення, яким відмовити у задоволення заяви про поновлення пропущеного строку для пред`явлення виконавчих листів до виконання, а в іншій частині рішення суду залишити без змін.

Повний текст судового рішення.
Згідно із ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.
Відповідно до ч. 7 ст. 268 ЦПК України рішення суду (повне або скорочене) підписується всім складом суду у день його складення і додається до справи.
Суддя Драгомерецький М.М. перебував у відпустці з 13 квітня по 17 квітня 2026 року, суддя Комлева О.С. перебувала у відпустці з 13 квітня по 17 квітня 2026 року, що підтверджується довідкою відділу кадрової роботи та управління персоналом.
Повний текст судового рішення виготовлено 20 квітня 2026 року.
Керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 376, 381-384, 389-391 ЦПК України, апеляційний суд

УХВАЛИВ:
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.
Ухвалу Балтського районного суду Одеської області від 27 червня 2025 року в частині поновлення строку для пред`явлення виконавчого листа до виконання скасувати.
Постановити у цій частині нове судове рішення.
У задоволенні заяви ОСОБА_2 про поновлення строку для пред`явлення виконавчого листа до виконання відмовити.
В іншій частині ухвалу суду залишити без змін.
Постанова суду набирає законної сили з моменту її ухвалення та подальшому оскарженню не підлягає.
Повний текст судове рішення виготовлено 20 квітня 2026 року.

Головуючий       Р.Д. Громік

Судді:       М.М. Драгомерецький

О.С. Комлева