ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
25 березня 2026 року
м. Київ
справа № 444/4951/24
провадження № 61-15767св25
Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду:
головуючого - Червинської М. Є.,
суддів: Зайцева А. Ю., Коротенка Є. В., Коротуна В. М., Тітова М. Ю. (суддя-доповідач),
учасники справи:
позивач - ОСОБА_1 ,
відповідач - ОСОБА_2 ,
розглянув у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи касаційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Львівського апеляційного суду від 27 жовтня 2025 року в складі колегії суддів: Мікуш Ю. Р., Приколоти Т. І., Савуляка Р. В.,
ВСТАНОВИВ:
Короткий зміст позовних вимог
У грудні 2024 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 , у якому просила розірвати укладений між ними шлюб.
На обґрунтування своїх вимог зазначала, що з 06 жовтня 2007 року перебуває у зареєстрованому шлюбі з відповідачем.
У шлюбі в них народилося двоє дітей: син ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , і дочка ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .
З моменту спільного подружнього життя між ними не було взаєморозуміння і теплих стосунків, оскільки вони мають різні погляди на життя і ведення господарства, різні життєві цінності. Під час подружнього життя відповідач неодноразово принижував її як жінку, заподіював тілесні ушкодження.
Вже більше двох років вони не проживають разом, не підтримують подружні стосунки. Поведінка відповідача негативно впливає на її психоемоційний стан.
Збереження сім`ї є неможливим. Шлюб суперечить її інтересам.
Короткий зміст рішення суду першої інстанції
Рішенням Жовківського районного суду Львівської області від 05 травня 2025 року позов задоволено.
Розірвано шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , який зареєстрований 06 жовтня 2007 року у виконавчому комітеті Боянецької сільської ради Жовківського району Львівської області, актовий запис № 10.
Суд першої інстанції виходив з того, що спільне проживання, ведення спільного господарства і підтримання шлюбно-сімейних відносин сторонами припинено. За наданий судом строк для примирення сторони не примирилися і позивач наполягає на розірванні шлюбу. Подальше збереження шлюбу суперечить інтересам позивача.
Короткий зміст постанови суду апеляційної інстанції
Постановою Львівського апеляційного суду від 27 жовтня 2025 року рішення Жовківського районного суду Львівської області від 05 травня 2025 року скасовано та ухвалено нове рішення, яким у позові відмовлено. 
Вирішено питання про розподіл судових витрат.
Постанова апеляційного суду мотивована тим, що висновок суду першої інстанції про розірвання шлюбу є передчасним.
Емоційні пояснення позивача в судовому засіданні свідчать про те, що вона не втратила почуття любові до відповідача, а подання позову про розірвання шлюбу є її емоційним сплеском на сварку з відповідачем.
Непорозуміння ж між сторонами виникли у зв`язку з тривалим перебуванням відповідача за кордоном, що стало браком уваги для позивача.
Враховуючи те, що відповідач повернувся в Україну, проходить службу в Збройних Силах України, збереження сім`ї буде відповідати інтересам позивача та їхніх з відповідачем дітей.
Короткий зміст та узагальнені доводи касаційної скарги
У грудні 2025 року ОСОБА_1 подала до Верховного Суду касаційну скаргу, у якій просить скасувати постанову Львівського апеляційного суду від 27 жовтня 2025 року і залишити в силі рішення Жовківського районного суду Львівської області від 05 травня 2025 року.
Як на підставу касаційного оскарження посилаються на неправильне застосування апеляційним судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, а саме: суд не врахував висновків, викладених у постановах Верховного Суду від 26 листопада 2018 року в справі № 761/33261/16-ц, від 11 червня 2019 року в справі № 605/434/18, від 07 квітня 2025 року в справі № 757/10360/23-ц; підстави, передбачені частиною третьою статті 411 ЦПК України.
Касаційна скарга мотивована тим, що суд апеляційної інстанції не з`ясував обставини справи, не дослідив зібрані докази.
Не врахував, що вона наполягає на розірванні шлюбу з відповідачем, до якого повністю втратила почуття любові та поваги. Ні вжиті судом першої інстанції заходи примирення, ні тривалий розгляд справи не змінили її бажання розірвати шлюб з відповідачем.
Ухваливши рішення про відмову в позові, апеляційний суд фактично примусив її перебувати в зареєстрованому шлюбі з відповідачем, що є недопустимим.
Рух справи в суді касаційної інстанції
Ухвалою Верховного Суду від 18 грудня 2025 року відкрито касаційне провадження в цій справі та витребувано її матеріали із суду першої інстанції.
24 лютого 2026 року матеріали справи надійшли до Верховного Суду.
12 січня 2026 року  ОСОБА_2 через представника ОСОБА_5 подав до Верховного Суду клопотання про зупинення провадження у справі на підставі пункту 2 частини першої статті 251 ЦПК України.
13 січня 2026 року ОСОБА_2 через представника ОСОБА_5 подав до Верховного Суду відзив на касаційну скаргу, у якому просить залишити її без задоволення, а оскаржувану судові рішення без змін. Зазначає про необґрунтованість касаційної скарги, ненадання позивачем доказів про те, що їхнє подальше подружнє життя і збереження шлюбу суперечить її інтересам.
Відзив поданий з незначним пропуском установленого судом в ухвалі про відкриття касаційного провадження строку. Зважаючи на положення частини другої статті 127 ЦПК України, Верховний Суд вважає за можливе продовжити відповідачу строк для подачі відзиву на касаційну скаргу.
Ухвалою Верховного Суду від 17 березня 2026 року справу призначено до судового розгляду.
Щодо клопотання про зупинення провадження у справі
Зупинення провадження у справі - це тимчасове припинення судом вчинення процесуальних дій під час судового розгляду із визначених у законі об`єктивних підстав, які перешкоджають подальшому розгляду справи і щодо яких неможливо передбачити їх усунення. 
Відповідно пункту 2 частини першої статті 251 ЦПК України суд зобов`язаний зупинити провадження у справі у разі перебування сторони або третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору, у складі Збройних Сил України або інших утворених відповідно до закону військових формувань, що переведені на воєнний стан або залучені до проведення антитерористичної операції.
Норма пункту 2 частини першої статті 251 ЦПК України є спеціальною захисною гарантією для військовослужбовців, які через виконання конституційного обов`язку із захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України об`єктивно позбавлені можливості брати активну участь у судовому процесі, захищати свої права, свободи та інтереси.
Водночас межі зупинення провадження у справі не повинні призводити до зменшення розумного строку розгляду справи.
У пункті 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зазначено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.
Під час застосування пункту 2 частини першої статті 251 ЦПК України суди мають забезпечити дотримання, зокрема, основних засад (принципів) цивільного судочинства, зокрема розумності строків розгляду справи судом, пропорційності, диспозитивності, змагальності сторін.
Звертаючись до Верховного Суду з клопотанням про зупинення провадження у справі, ОСОБА_2 посилався на те, що перебування на військовій службі перешкоджає його участі в розгляді справи.
Суд касаційної інстанції є судом права, а не факту та здійснює розгляд справи в межах, визначених статтею 400 ЦПК України, який виключно перевіряє правильність застосування судами попередніх інстанцій норм права, формує єдину судову практику, не має права встановлювати обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду.
Відповідно до частини першої статті 402 ЦПК України у суді касаційної інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи з урахуванням статті 400 цього Кодексу. У разі необхідності учасники справи можуть бути викликані для надання пояснень у справі.
Зважаючи на те, що Верховний Суд розглядає цю справу в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи за наявними в ній матеріалами, рішення про виклик учасників справи для надання пояснень у справі колегія суддів не приймала, відповідач скористався своїм процесуальним правом і подав до Верховного Суду відзив на касаційну скаргу, у якому висловив свою позицію щодо суті скарги, перебування ОСОБА_2 у складі Збройних Сил України не перешкоджає Верховному Суду, діючи в межах доводів і вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, перевірити правильність застосування судом апеляційної інстанції норм процесуального права, тому колегія суддів вважає за недоцільне зупиняти провадження у справі на цьому етапі її розгляду.
При цьому Верховний Суд враховує також і той факт, що відповідач, який згідно з наданими ним довідками проходить військову службу з січня 2025 року, з аналогічним клопотанням про зупинення провадження у справі до суду апеляційної інстанції не звертався та брав особисту участь у судовому засіданні в суді апеляційної інстанції, яке відбулося 27 жовтня 2025 року.
Позиція Верховного Суду
Касаційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.
Фактичні обставини, встановлені судами
06 жовтня 2007 року ОСОБА_1 та ОСОБА_2 зареєстрували шлюб.
ІНФОРМАЦІЯ_3 в сторін народився син - ОСОБА_3 , а ІНФОРМАЦІЯ_4 народилася дочка - ОСОБА_4 .
Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права
Статтею 51 Конституції України визначено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. 
Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї.
Згідно з частиною першою статті 21 СК України шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану.
Відповідно до частини першої статті 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається.
Частинами третьою та четвертою статті 56 СК України передбачено, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. 
Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, у тому числі примушування до статевого зв`язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом.
Згідно з частиною третьою статті 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду відповідно до статті 110 цього Кодексу.
Суд вживає заходів щодо примирення подружжя, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства (стаття 111 СК України).
Відповідно до статті 112 СК України суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. 
Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.
Установлено, що сторони тривалий час не проживають разом, не підтримують шлюбні відносини і вжиті судом першої інстанції заходи щодо примирення подружжя не призвели до збереження сім`ї.
При цьому позивач категорично не бажає зберігати шлюб з відповідачем, про що зазначає і в касаційній скарзі.
З огляду на викладене колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про задоволення позову, оскільки за встановлених у справі обставин подальше спільне життя подружжя суперечить інтересам позивача.
Висновок же апеляційного суду про те, що подання цього позову є емоційним сплеском позивача, яка не втратила почуття любові до свого чоловіка, абсолютно необґрунтований. Надання оцінки почуттям та емоційному стану одного з подружжя при розгляді справи про розірвання шлюбу не належить до повноважень суду. Відмова суду апеляційної інстанції у розірванні шлюбу є примушуванням ОСОБА_1 до шлюбу проти її волі, що є недопустимим.
Висновки за результатами розгляду касаційної скарги
Згідно зі статтею 413 ЦПК України суд касаційної інстанції скасовує постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково і залишає в силі судове рішення суду першої інстанції у відповідній частині, якщо встановить, що судом апеляційної інстанції скасовано судове рішення, яке відповідає закону.
Враховуючи те, що апеляційний суд скасував судове рішення, яке відповідає закону, суд касаційної інстанції скасовує постанову суду апеляційної інстанції й залишає в силі рішення суду першої інстанції.
Щодо розподілу судових витрат
Відповідно до підпункту «в» пункту 4 частини першої статті 416 ЦПК України суд касаційної інстанції повинен вирішити питання про розподіл судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді касаційної інстанції. 
Оскільки касаційну скаргу задоволено, скасовано постанову апеляційного суду та залишено в силі рішення суду першої інстанції, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір за подання касаційної скарги в розмірі 2 422,40 грн.
Керуючись статтями 400, 409, 413, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду
УХВАЛИВ:
Відмовити в задоволенні клопотання ОСОБА_2 про зупинення провадження у справі.
Касаційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.
Постанову Львівського апеляційного суду від 27 жовтня 2025 року скасувати, рішення Жовківського районного суду Львівської області від 05 травня 2025 року залишити в силі.
Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір за подання касаційної скарги в розмірі 2 422,40 грн.
Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її ухвалення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий	М. Є. Червинська	
Судді:	А. Ю. Зайцев Є. В. Коротенко В. М. Коротун М. Ю. Тітов