КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД  	
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
20 березня 2026 року Київ справа № 320/7834/25
Київський окружний адміністративний суд у складі судді Сас Є.В., розглянувши в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу 
за позовом Головного управління ДПС у м. Києві
до Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у м. Києві та Київській області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції
третя особа Товариство з додатковою відповідальністю «Укрліфтсервіс»
про визнання протиправною та скасування постанови,
В С Т А Н О В И В:
Рух справи
Позивач звернувся до Київського окружного адміністративного суду з вимогами:
1. Скасувати постанову № 61127307 від 27.01.2025 Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у м. Києві та Київській області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції про накладення штрафу на ГУ ДПС у м. Києві у розмірі 10200,00 грн.
Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач зазначає, що головним державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у місті Києві та Київській області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) Бялим Максимом Глібовичем в межах виконавчого провадження № 61127307 винесено постанову, якою на позивача накладено штраф у розмірі 10 200,00 грн за невиконання рішення суду у справі № 826/5053/18. Позивач зазначає, що відповідно до Наказу Міністерства фінансів України №5 від 12.01.2021 інтегрована картка платника формується та ведеться виключно на підставі первинних документів і даних про фактичне надходження коштів, які надаються органами Казначейства. Відображення сплати податкових зобов`язань в ІКП здійснюється автоматично інформаційно-комунікаційною системою «Податковий блок» лише після зарахування відповідних коштів на бюджетні рахунки. Таким чином, за відсутності інформації від Казначейства про зарахування коштів за відповідними платіжними дорученнями, у податкового органу відсутні як правові, так і технічні підстави для відображення таких платежів в інтегрованій картці платника або внесення будь-яких змін до неї. Отже, не відображення зазначених сум не є наслідком протиправної бездіяльності податкового органу, а обумовлене вимогами чинного нормативного регулювання та функціональними обмеженнями відповідної інформаційної системи. Відтак, у діях позивача відсутній склад правопорушення, передбачений Законом України «Про виконавче провадження», а тому постанова державного виконавця про накладення штрафу є необґрунтованою, прийнятою без урахування поважних причин невиконання судового рішення та підлягає скасуванню.
Київський окружний адміністративний суд ухвалою від 21.02.2025 відкрив провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні). У учасників справи витребувано докази.
Відповідач, на виконання вимог ухвали суду, надав витребувані документи, правом на надання відзиву на позовну заяву не скористався, про відкриття провадження у справі був проінформований належним чином, шляхом направлення ухвали і в електронний кабінет в підсистемі «Електронний суд», про що свідчить довідка про доставку електронного листа, сформована програмним забезпеченням «Діловодство спеціалізованого суду».
Київський окружний адміністративний суд ухвалою від 06.05.2025 залучив до участі у справі № 320/7834/25 в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача - Товариство з додатковою відповідальністю «Укрліфтсервіс» (код ЄДРПОУ 05472637, м. Київ, вул. Бориспільська, буд. 24а).
Письмових пояснень від третьої особи не надходило, про залучення до участі у справі проінформовано належним чином, шляхом направлення ухвали і в електронний кабінет в підсистемі «Електронний суд», про що свідчить довідка про доставку електронного листа, сформована програмним забезпеченням «Діловодство спеціалізованого суду».
Інших заяв по суті справи до суду не надходило.
Обставини, встановлені судом та зміст спірних правовідносин
Окружний адміністративний суд міста Києва рішенням від 28 вересня 2018 року у справі №826/5053/18 адміністративний позов задовольнив. Зобов`язано Державну податкову інспекцію у Дарницькому районі Головного управління ДФС у м. Києві вчинити дії щодо зарахування податкових зобов`язань Товариства з додатковою відповідальністю "Укрліфтсервіс" за платіжними дорученнями ПАТ "Банк "Національні інвестиції" № 27 від 07.09.2015 року, № 66 від 10.09.2015 року, № 70 від 14.09.2015 в рахунок сплати податку на додану вартість за серпень 2015 та врахувати в інтегрованій картці платника податків Товариства з додатковою відповідальністю "Укрліфтсервіс" сплату податку на додану вартість, сплаченого згідно платіжних доручень ПАТ "Банк "Національні інвестиції " № 27 від 07.09.2015 року, № 66 від 10.09.2015 року, № 70 від 14.09.2015 року.
Шостий апеляційний адміністративний суд ухвалою від 30.01.2019 у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою ДПІ у Дарницькому районі ГУ ДФС у м. Києві на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 28.09.2018 відмовив.
Ухвалою Верховного Суду від 19.03.2019 відмовлено у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ДПІ у Дарницькому районі ГУ ДФС у м. Києві на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 28.09.2018 та ухвалу Шостого апеляційного адміністративного суду від 30.01.2019.
На підставі вказаного, Окружним адміністративним судом м. Києва виготовлено виконавчий лист, який видано 16.12.2019.
Державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у місті Києві та Київській області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Бялим Максимом Глібовичем винесено постанову від 04.02.2020 про відкриття виконавчого провадження №61127307 з виконання виконавчого листа №826/5053/18, про зобов`язання Державну податкову інспекцію у Дарницькому районі Головного управління ДФС у м. Києві вчинити дії щодо зарахування податкових зобов`язань Товариства з додатковою відповідальністю "Укрліфтсервіс" за платіжними дорученнями ПАТ "Банк "Національні інвестиції" № 27 від 07.09.2015 року, № 66 від 10.09.2015 року, № 70 від 14.09.2015 в рахунок сплати податку на додану вартість за серпень 2015 та врахувати в інтегрованій картці платника податків Товариства з додатковою відповідальністю "Укрліфтсервіс" сплату податку на додану вартість, сплаченого згідно платіжних доручень ПАТ "Банк "Національні інвестиції " № 27 від 07.09.2015 року, № 66 від 10.09.2015 року, № 70 від 14.09.2015 року. Строк виконання вказаної постанови 10 робочих днів.
Після відкриття виконавчого провадження Головне управління ДПС у м. Києві повідомило державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у місті Києві та Київській області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), що відповідно до Бюджетний кодекс України та Податковий кодекс України податкові платежі вважаються сплаченими виключно з моменту їх фактичного зарахування на єдиний казначейський рахунок. Облік таких платежів органами ДПС здійснюється відповідно до Наказ Міністерства фінансів України №422 від 07.04.2016 та Наказ Міністерства фінансів України №621 від 18.07.2016 виключно на підставі офіційних даних Казначейства (технологічних файлів про зарахування коштів). Оскільки за платіжними дорученнями кошти до бюджету фактично не надходили, у податкового органу відсутні правові та технічні підстави для їх відображення в інтегрованій картці платника. Внесення таких даних призвело б до викривлення бюджетної звітності та порушення встановленого порядку обліку. Додатково повідомлено, що ГУ ДПС у м. Києві звернулось із листом від 05.04.2019 № 5548/8/26-15-07-06-14 до ДПС з проханням надати роз`яснення щодо механізму виконання рішень суду, підставою для задоволення яких є внесення змін до інтегрованої картки платника шляхом відображення сплати податкових зобов`язань, що не надходили до державного та місцевих бюджетів.
02.09.2020 державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у місті Києві та Київській області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Бялим Максимом Глібовичем винесено постанову про накладення штрафу на Головне управління ДПС у м. Києві у сумі 5100 грн за невиконання рішення суду, одночасно зобов`язано боржника виконати рішення протягом десяти робочих днів.
23.09.2025 Головним управління ДПС у м. Києві повідомило державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у місті Києві та Київській області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), що відповідно до Бюджетного кодексу України та Податкового кодексу України податкові платежі вважаються сплаченими виключно з моменту їх фактичного зарахування на єдиний казначейський рахунок. Облік таких платежів органами ДПС здійснюється відповідно до Наказ Міністерства фінансів України №422 від 07.04.2016 та Наказ Міністерства фінансів України №621 від 18.07.2016 виключно на підставі офіційних даних Казначейства (технологічних файлів про зарахування коштів). Оскільки за платіжними дорученнями кошти до бюджету фактично не надходили, у податкового органу відсутні правові та технічні підстави для їх відображення в інтегрованій картці платника. Внесення таких даних призвело б до викривлення бюджетної звітності та порушення встановленого порядку обліку. Додатково повідомлено, що ГУ ДПС у м. Києві звернулось із листом від 05.04.2019 № 5548/8/26-15-07-06-14 до ДПС з проханням надати роз`яснення щодо механізму виконання рішень суду, підставою для задоволення яких є внесення змін до інтегрованої картки платника шляхом відображення сплати податкових зобов`язань, що не надходили до державного та місцевих бюджетів. На підставі постанови про відкриття виконавчого провадження, що надійшла листом від 02.09.2020 № 61127307, в частині накладення штрафу та витрат пов`язаних з організацією та проведенням виконавчих дій Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції м. Києва до Головного управління ДКСУ м. Києві направлено платіжні доручення № 5025 від 09.09.2020 на суму 5100,00 грн та № 5024 від 09.09.2020 на суму 195,96 грн, які були проведені Головним управлінням Державної казначейської служби України у місті Києві 10.09.2020.
Державний виконавець Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у місті Києві та Київській області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Бялий Максим Глібович 27.01.2025 виніс постанову про заміну сторони виконавчого провадження. На підставі ухвали Київського окружного адміністративного суду від 09.01.2025 по справі № 826/5053/18, якою замінено сторону виконавчого провадження боржника з Головного управління ДПС у місті Києві (04116, м. Київ, вулиця Шолуденка, 33/19, код ЕДРПОУ 43141267) на його правонаступника - Головне управління ДПС у місті Києві, як відокремлений підрозділ Державної податкової служби України (04116, м. Київ, вулиця Шолуденка, 33/19, код ЄДРПОУ 44116011).
27.01.2025 державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у місті Києві та Київській області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Бялим Максимом Глібовичем винесено постанову про накладення штрафу на Головне управління ДПС у м. Києві у сумі 10 200 грн за повторне невиконання рішення суду.
Вважаючи винесену постанову від 27.01.2025 про накладення штрафу протиправною, позивач звернувся до суду.
Норми права, які застосував суд та мотиви їх застосування
Відповідно до статті 19 Конституції України орган державної влади, зобов`язаний діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами.
Частинами першою, другою статті 129-1 Конституції України визначено, що суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання.
Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку.
За приписами ст.370 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС) судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб i підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або з принципом взаємності, - за її межами. Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.
Згідно з частинами 2, 4 статті 372 КАС судове рішення, яке набрало законної сили або яке належить виконати негайно, є підставою для його виконання. Примусове виконання судових рішень в адміністративних справах здійснюється в порядку, встановленому законом.
Умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку, визначаються Законом України «Про виконавче провадження» від 02.06.2016 №1404-VIII (далі - Закон №1404-VIII).
Статтею 1 Закону №1404-VIII визначено, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.
Відповідно до Закону №1404-VIII підлягають примусовому виконанню рішення на підставі таких виконавчих документів: виконавчих листів та наказів, що видаються судами у передбачених законом випадках на підставі судових рішень, рішень третейського суду, рішень міжнародного комерційного арбітражу, рішень іноземних судів та на інших підставах, визначених законом або міжнародним договором України (п.1 ч.1 ст.3 Закону № 1404-VIII).
Відповідно до частини 1 статті 5 Закону №1404-VIII примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів".
Законом України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів» визначено основи організації та діяльності з примусового виконання судових рішень і рішень інших органів (посадових осіб) органами державної виконавчої служби та приватними виконавцями, їхні завдання та правовий статус.
Так, завданням органів державної виконавчої служби та приватних виконавців є своєчасне, повне і неупереджене виконання рішень, примусове виконання яких передбачено законом (ст. 3 Закону №1404-VIII).
Відповідно до пункту 1 частини 1 та частини 5 статті 26 Закону №1404-VIII виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у ст. 3 Закону №1404-VIII, за заявою стягувана про примусове виконання рішення.
Відповідно до пункту 1 частини першої статті 18 Закону №1404-VIII виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. Виконавець зобов`язаний здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом.
Згідно з пунктами 1 та 16 частини третьої статті 18 Закону №1404-VIII виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право: проводити перевірку виконання боржниками рішень, що підлягають виконанню відповідно до вказаного Закону; накладати стягнення у вигляді штрафу на фізичних, юридичних та посадових осіб у випадках, передбачених законом.
Відповідно до частини першої статті 63 Закону №1404-VIII за рішеннями, за якими боржник зобов`язаний особисто вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення, виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, визначеного частиною шостою статті 26 вказаного Закону, перевіряє виконання рішення боржником.
У разі невиконання без поважних причин боржником рішення виконавець виносить постанову про накладення на боржника штрафу, в якій також зазначаються вимога виконати рішення протягом 10 робочих днів (за рішенням, що підлягає негайному виконанню, - протягом трьох робочих днів) та попередження про кримінальну відповідальність (частина друга статті 63 Закону №1404-VIII).
Приписами статті 75 Закону № 1404-VIII передбачено, що у разі невиконання без поважних причин у встановлений державним виконавцем строк рішення, що зобов`язує боржника виконати певні дії, виконавець виносить постанову про накладення штрафу на боржника - фізичну особу у розмірі 100 неоподатковуваних доходів громадян, на посадових осіб - 200 неоподатковуваних доходів громадян; на боржника - юридичну особу - 300 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян та встановлює новий строк виконання.
У разі повторного невиконання рішення боржником без поважних причин державний виконавець у тому ж порядку накладає штраф на боржника у подвійному розмірі та звертається до органів досудового розслідування з повідомленням про вчинення кримінального правопорушення.
З системного аналізу вищенаведених норм Закону № 1404-VIII слідує, що єдиними заходами примусового виконання рішень зобов`язального характеру є застосування штрафних санкцій до боржника та внесення подання (повідомлення) правоохоронним органам для притягнення боржника до відповідальності згідно з вищезазначеним Законом.
Така відповідальність настає за умови, якщо судове рішення не виконано з поважних причин і в строк, встановлений державним виконавцем..
Верховний Суд у постанові від 15.05.2020 по справі №812/1813/18 зазначив, що умовою для накладення на боржника у виконавчому проваджені штрафу є невиконання ним виконавчого документа (судового рішення) без поважних причин. У залежності від характеру правовідносин і змісту зобов`язання, примусове виконання якого відбувається у межах виконавчого провадження, поважними причинами можуть визнаватися такі обставини, які створили об`єктивні перешкоди для невиконання зобов`язання, і подолання яких для боржника було неможливим або ускладненим.
Отже, невиконання боржником рішення суду лише без поважних на те причин, тягне за собою певні наслідки, встановлені нормами Закону № 1404-VIII. Тобто на час прийняття державним виконавцем рішення про накладення штрафу має бути встановленим факт невиконання боржником судового рішення без поважних причин.
При цьому поважними, в розумінні наведених норм Закону України «Про виконавче провадження» можуть вважатися об`єктивні причини, які унеможливили або значно ускладнили виконання рішення боржником та які не залежали від його власного волевиявлення. Більше того, поважність причин невиконання судового рішення оцінюється у кожному конкретному випадку через призму того, наскільки це (об`єктивно) перешкодило виконати судове рішення.
Аналогічна позиція висловлена Постановах Верховного Суду від 10 вересня 2019 року у справі №840/3476/18, від 07 листопада 2019 року у справі № 420/70/19 та від 15 квітня 2020 року у справі №811/1324/18.
Тобто, на час прийняття державним виконавцем рішення про накладення штрафу має бути встановленим факт невиконання боржником судового рішення без поважних причин. У цьому зв`язку варто зауважити, що сам факт невиконання судового рішення у визначений строк без з`ясування і оцінки причин цього невиконання не може вважатися підставою для відповідальності боржника відповідно до статті 75 Закону № 1404-VIII.
Оцінка аргументів учасників справи та висновки суду
Оцінюючи поважність причин невиконання судового рішення, суд вказує на наступне.
Позивач зазначає, що відображення сплати податкових зобов`язань в інтегрованій картці платника можливе виключно за умови фактичного зарахування коштів на єдиний казначейський рахунок та на підставі офіційної інформації органів Казначейства. Оскільки такі кошти за відповідними платіжними дорученнями до бюджету не надходили, позивач був позбавлений як правової, так і технічної можливості виконати рішення суду у визначений спосіб.
Наведені позивачем обставини щодо особливостей функціонування інформаційних систем та порядку відображення платежів, хоча й свідчать про наявність певних технічних і нормативних обмежень, однак не можуть розцінюватися як об`єктивні та непереборні перешкоди для виконання судового рішення у розумінні Закон України «Про виконавче провадження». Такі доводи фактично зводяться до незгоди з визначеним судом способом виконання рішення, що не може бути підставою для його невиконання.
На думку суду, дані обставини не є поважними причинами невиконання рішення суду, яке набрало законної сили в розумінні Закону України «Про виконавче провадження» та фактично зводяться до незгоди з рішенням у справі №826/5053/18, на підставі якого видано виконавчий документ, що є неприпустимим, оскільки рішення суду у відповідності до статті 370 Кодексу адміністративного судочинства України, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи.
Суд, оцінюючи поважність причин невиконання рішення суду, також враховує, що матеріали справи не містять доказів на підтвердження того, що позивачем вчинялись дії, спрямовані для забезпечення виконання рішення, зокрема, щодо звернення до виконавця із заявою про ініціювання зміни способу і порядку виконання рішення суду, ініціювання перед ДПС України внесення відповідних змін до програмного забезпечення, які дадуть змогу виконати рішення суду.
З урахуванням зазначеного, суд доходить висновку, що постанова Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у м.Києві та Київській області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) № 61127307 від 27.01.2025 про накладення штрафу на ГУ ДПС у м. Києві у розмірі 10 200, 00 грн. є правомірною та такою, що прийнята у межах та спосіб визначений Законом України «Про виконавче провадження», а тому скасуванню не підлягає.
Інших доводів на обґрунтування своїх позовних вимог, що стосуються неправомірності дій відповідача при прийняті оскаржуваної постанови, позивачем не наведено.
Беручи до уваги результати судового розгляду, розподіл судових витрат відповідно до статті 139 КАС України судом не здійснюється.
Керуючись статтями 242-246, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

У Х В А Л И В:
1. У задоволенні адміністративного позову - відмовити. 
2. Надіслати учасникам справи (їх представникам) копію судового рішення в порядку, передбаченому ч. 5 ст. 251 Кодексу адміністративного судочинства України.

Рішення може бути оскаржена до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення та набирає законної сили в порядку встановленому статтею 255 Кодексу адміністративного судочинства України.
Учасники справи:
позивач: Головне управління ДПС у м. Києві: місцезнаходження: м. Київ, вул. Шолуденка, буд. 33/19; код ЄДРПОУ 43005393;
відповідач: Відділ примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у м.Києві та Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ), місцезнаходження: м. Київ, вул. Сверстюка, буд. 15; код ЄДРПОУ 43315602.

Суддя   Сас Є.В.