ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 березня 2026 року	Львів	Справа № 943/2128/25 пров. № А/857/11522/26	

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
головуючого судді: Гуляка В.В.
суддів: Матковської З.М., Носа С.П.
за участі секретаря судового засідання: Скрутень Х.Б. 
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 , 
на рішення Буського районного суду Львівської області від 23 січня 2026 року (суддя – Кос І.Б., час ухвалення – не зазначено, місце ухвалення – м. Буськ, дата складання повного тексту – 23.01.2026), 
в адміністративній справі №943/2128/25 за позовом ОСОБА_1 до Золочівського районного відділу поліції Головного управління Національної поліції у Львівській області, поліцейського Золочівського районного відділу поліції Головного управління Національної поліції у Львівській області Ясеновського Ігоря Олексійовича, 
про скасування постанови і закриття провадження у справі,

встановив: 

У листопаді 2025 року позивач ОСОБА_1 звернувся в суд із адміністративним позовом до відповідачів Золочівського районного відділу поліції Головного управління Національної поліції у Львівській області, поліцейського Золочівського районного відділу поліції Головного управління Національної поліції у Львівській області Ясеновського І.О., в якому просив: 1) скасувати постанову про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії ЕНА №5319792 від 26.07.2025 року, про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.126 КУпАП. Провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.126 КУпАП закрити в зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення. 
Відповідач Золочівський РВП ГУНП у Львівській області позовних вимог не визнав, в суді першої інстанції подав відзив на позовну заяву. Просив відмовити у задоволенні позовних вимог. 
Рішенням Буського районного суду Львівської області від 23.01.2026 у задоволенні позову відмовлено повністю. 
З рішенням суду першої інстанції не погодився позивач та оскаржив його в апеляційному порядку. Вважає апелянт, що оскаржуване рішення суду є її незаконним, прийняте з порушенням чинного законодавства України та підлягає скасуванню з підстав, наведених в апеляційній скарзі. 
В обґрунтування апеляційних вимог апелянт покликається на те, що у діях позивача відсутній склад адміністративного правопорушення, відповідальність за яке передбачено ст.126 КУпАП, адже жодного правопорушення позивач не вчиняв, а лише користувався наданим йому автомобілем та наданими документами. Про те, що поліс був чинним чи не чинним, позивач не міг знати, адже відповідальність за страхування автомобіля лежить на його власнику, а не на користувачеві, відтак притягати позивача до відповідальності за те, чого не вчиняв, не має жодних правових підстав. 
За результатами апеляційного розгляду апелянт просить скасувати оскаржувану постанову про адміністративне правопорушення, закривши провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності. 

У засідання суду апеляційної інстанції учасники справи, належним чином повідомленні про дату, час та місце розгляду справи, не з`явились. 
Відповідно до статті 313 КАС України суд апеляційної інстанції дійшов висновку про можливість апеляційного розгляду справи у відсутності сторін (їх представників). 
Згідно з ч.4 ст.229 КАС України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. 
Суд апеляційної інстанції заслухавши доповідь судді-доповідача, дослідивши матеріали справи та докази по справі, обговоривши доводи, межі та вимоги апеляційної скарги, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції, вважає, що дану апеляційну скаргу слід залишити без задоволення. 

Судом встановлено такі фактичні обставини справи. 
26.07.2025 відносно ОСОБА_1 поліцейським Золочівського районного відділу поліції ГУНП у Львівській області старшим сержантом поліції Ясеновським І.О. винесена постанова про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не автоматичному режимі серії ЕНА №5319792, якою позивача притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.126 КУпАП із накладенням на нього адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 425 грн (а.с.6). 
За змістом вказаної постанови ОСОБА_1 26 липня 2025 року о 12 год. 48 хв. у с. Плугів, дорога М09 Тернопіль-Львів-Рава-Руська, 43 км керував транспортним засобом марки «ЗАЗ LANOS», реєстраційний номер НОМЕР_1 , без чинного страхового полісу обов`язкового страхування, чим порушив п. 2.1 «ґ» ПДР України, скоївши адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.126 КУпАП. 
Не погодившись із винесенням вказаної постанови, позивач звернувся до суду з адміністративним позовом. 

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції дійшов висновку, що прийняте рішення про притягнення позивача до адміністративної відповідальності є обґрунтованим, прийнятим на підставі, у межах повноважень та у визначений законом спосіб, накладене відповідачем адміністративне стягнення обране у виді та розмірі, передбаченому санкцією ч.1 ст.126 КУпАП. 
Суд апеляційної інстанції погоджується із таким висновком суду першої інстанції, виходячи з наступного. 
Частиною 2 ст.19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах та у спосіб визначений Конституцією та законами України. 
Предметом судового дослідження за даними правовідносинами є протиправність постанови поліцейського про притягнення позивача до адміністративної відповідальності за правопорушення у сфері дотримання правил дорожнього руху. 
Стаття 14 Закону України «Про дорожній рух» зобов`язує учасників дорожнього руху знати і неухильно дотримуватися вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху. 
Порядок початку руху, зміни руху за напрямком, розташування транспортних засобів і пішоходів, вибору швидкості руху та дистанції, обгону та стоянки, проїзду перехресть, пішохідних переходів і залізничних переїздів, зупинок транспортних засобів загального користування, користування зовнішніми світловими приладами, правила пересування пішоходів, проїзд велосипедистів, а також питання організації руху та його безпеки на території України відповідно до статті 41 Закону України «Про дорожній рух» регулюються Правилами дорожнього руху (далі - ПДР), затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року №1306. 
Пунктом 1.3 ПДР визначено, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими. 
Юридичні та фізичні особи, винні в порушенні законодавства про дорожній рух, відповідних правил, нормативів і стандартів, несуть відповідальність згідно з законодавством України (ст.53 Закону України «Про дорожній рух»). 
Відповідно до пп.24 "а" ПДР, на вимогу поліцейського водій повинен зупинитися з дотриманням вимог цих Правил, а також пред`явити для перевірки документи, зазначені в пункті 2.1. 
Пунктом 2.1 «ґ» ПДР України передбачено, що водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі, зокрема: чинний страховий поліс (договір) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (на електронному або паперовому носії), відомості про який підтверджуються інформацією, що міститься в Єдиній централізованій базі даних щодо обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, або страховий сертифікат “Зелена картка” (на електронному або паперовому носії), виданий іноземним страховиком відповідно до правил міжнародної системи автомобільного страхування “Зелена картка”.
Частиною 1 ст.126 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність за керування транспортним засобом особою, яка не має при собі або не пред`явила у спосіб, який дає можливість поліцейському прочитати та зафіксувати дані, що містяться в посвідченні водія відповідної категорії, реєстраційному документі на транспортний засіб, а також полісі (договорі) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (страхового сертифіката "Зелена картка"), або не пред`явила електронне посвідчення водія та електронне свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу, чинний внутрішній електронний договір зазначеного виду обов`язкового страхування у візуальній формі страхового поліса, а також інших документів. 
Згідно з частинами 1, 2 статті 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. 
Відповідно до ст.9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність. 
Завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності (ст.245 КУпАП). 
За приписами частини 1 статті 8 Закону України «Про Національну поліцію» (далі - Закон №580-VIII) поліція діє виключно на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України. 
Як слідує зі змісту положень п.п.3, 8, 11 ч.1 ст.23 Закону №580-VIII, поліція відповідно до покладених на неї завдань вживає заходів з метою виявлення кримінальних, адміністративних правопорушень; припиняє виявлені кримінальні та адміністративні правопорушення; у випадках, визначених законом, здійснює провадження у справах про адміністративні правопорушення, приймає рішення про застосування адміністративних стягнень та забезпечує їх виконання; регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі. 
Як передбачено приписами ст.280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. 
Згідно з положеннями ст.251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчинення та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото - і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосується забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами. 
Як видно зі змісту ст.252 КУпАП, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю. 
Згідно з ч.4 ст.258 КУпАП, у випадках, передбачених частинами першою та другою цієї статті, уповноваженими органами (посадовими особами) на місці вчинення правопорушення виноситься постанова у справі про адміністративне правопорушення відповідно до вимог ст.283 цього Кодексу. 
Відповідно до ч.1 ст.283 КУпАП, постанова про адміністративне правопорушення повинна містити: найменування органу (ПІБ, посада посадової особи), який виніс постанову; дату розгляду справи; відомості про особу, стосовно якої розглядається справа (ПІБ (за наявності) дата народження, місце проживання чи перебування); опис обставин, установлених під час розгляду справи; зазначення нормативного акта, що передбачає відповідальність за таке адміністративне правопорушення; прийняте у справі рішення. 
Постанова по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, крім даних, визначених частиною другою цієї статті, повинна містити відомості про: дату, час і місце вчинення адміністративного правопорушення; транспортний засіб, який зафіксовано в момент вчинення правопорушення (марка, модель, номерний знак); технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис; розмір штрафу та порядок його сплати; правові наслідки невиконання адміністративного стягнення та порядок його оскарження; відривну квитанцію із зазначенням реквізитів та можливих способів оплати адміністративного стягнення у вигляді штрафу. 
Відповідно до статті 72 КАС України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. 
Суд апеляційної інстанції враховує, що на підтвердження правомірності притягнення позивача до адміністративної відповідальності та винесення спірної постанови від 26.07.2025 за адміністративне правопорушення, що виявилось у не пред`явлені чинного страхового полісу обов`язкового страхування, відповідач надав суду відомості про те, що на момент події 26.07.2025 чинного страхового полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, підтверджуються також долученими до відзиву на позовну заяву відомостями МТСБУ та витягом ІПНП, якими підтверджено, що станом на 26.07.2025 року за допомогою офіційного сайту «mtsbu.ua» (https://policy. mtsbu.ua) за критеріями пошуку: «Державний номер ТЗ», де зазначено д.н.з. НОМЕР_2 – результат пошуку: Поліс на ТЗ № ВС 7419 ОХ на 26.07.2025 не знайдено; «Номер полісу ОСЦПВ» - 233426782 - результат пошуку: «Поліс Nє233426782 укладений, але не діє»; «VIN-код Т3» - Y6DTFS5Y0H0005723 - результат пошуку: «За вашим запитом, поліс не знайдено» (а.с.53-56). 
Приписи п. 2.1 «ґ» ПДР вимагають від водіїв транспортних засобів не лише мати при собі та пред`явити на вимогу поліцейського поліс (договір) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, але передбачають вимогу щодо надання чинного полісу. 
Тобто, саме водій, а не власник, транспортного засобу відповідає за наявність/відсутність чинного полісу (договору) обов`язкового страхування на момент керування ТЗ. 
У постанові від 25.09.2019 під час розгляду справи №127/19283/17 Верховний Суд наголосив, що право органів Національної поліції перевіряти наявність посвідчення водія, реєстраційний документ на транспортний засіб та полісу обов`язкового страхування кореспондується із обов`язком водія мати при собі та на вимогу працівника поліції пред`явити такі документи. 
Приймаючи рішення, суд враховує, що визначений правовою нормою ст.77 КАС України обов`язок відповідача - суб`єкта владних повноважень довести правомірність рішення, дії чи бездіяльності не виключає визначеного частиною першою цієї ж статті обов`язку позивача довести ті обставини, на яких ґрунтуються його вимоги. Зазначена правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 25.06.2020 року у справі № 520/2261/19. 
У розглядуваній справі позивач ОСОБА_1 до позовної заяви долучив в якості доказу копію страхового полісу №233426782 від 27.06.2025, укладеного позивачем із ПАТ «НАСК «ОРАНТА». Однак, при перевірці чинності вказаного страхового полісу №233426782 від 27.06.2025 суд встановив, що такий не був чинним на момент винесення поліцейським оскаржуваної постанови серії ЕНА №5319792 від 26.07.2025 року. 
За наведених фактичних обставин та застосованого правового регулювання спірних правовідносин суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції, що позивач 26.07.2025 керував транспортним засобом за обставин, викладених в оскаржуваній постанові серії ЕНА №5319792 від 26.07.2025 року, без чинного страхового полісу обов`язкового страхування, чим порушив вимоги п. 2.1 «ґ» ПДР, скоївши адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.126 КУпАП. 
Таким чином, обставини вчинення позивачем адміністративного правопорушення повністю викладені в оскарженій постанові про накладення адміністративного стягнення, підтверджені наданими суду доказами. Відповідач довів правомірність прийняття спірної постанови, вказана постанова винесена уповноваженою особою, яка мала право розглядати справу про адміністративне правопорушення, з дотриманням правил чинного законодавства. 
З врахуванням наведених вище норм законодавства та фактичних обставин справи, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що судом першої інстанції при розгляді адміністративної справи всебічно і об`єктивно встановлено обставини справи, оскаржене рішення суду винесене з дотриманням норм матеріального права та процесуального права, наведені в апеляційній скарзі доводи правильність висновків суду не спростовують, а тому немає підстав для скасування рішення суду. 
Керуючись ст.ст. 243, 272, 286, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328 КАС України, суд

постановив: 

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 – залишити без задоволення. 
Рішення Буського районного суду Львівської області від 23 січня 2026 року в адміністративній справі №943/2128/25 за позовом ОСОБА_1 до Золочівського районного відділу поліції Головного управління Національної поліції у Львівській області, поліцейського Золочівського районного відділу поліції Головного управління Національної поліції у Львівській області Ясеновського Ігоря Олексійовича про скасування постанови і закриття провадження у справі – залишити без змін. 
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її ухвалення і в касаційному порядку не оскаржується.

Головуючий суддя	 	В. В. Гуляк 	
судді	 	З. М. Матковська 	
 	 	С. П. Нос  	
Повний текст постанови суду складено 20.03.2026 року