П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
————————————————————————
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 березня 2026 р.	м. Одеса	Справа № 420/16837/25	

 	Головуючий в 1 інстанції: Білостоцький О.В. Дата і місце ухвалення: 30.01.2026р., м. Одеса 	
Колегія суддів П`ятого апеляційного адміністративного суду 
у складі:
головуючого – Ступакової І.Г.
суддів – Бітова А.І.
– Лук`янчук О.В.
розглянувши в порядку письмового провадження в місті Одесі адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Одеського окружного адміністративного суду від 30 січня 2026 року за заявою ОСОБА_1 , поданою в порядку ст.383 КАС України, у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії, -
В С Т А Н О В И Л А :
Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 29.07.2025р. по справі №420/16837/25, яке набрало законної сили 15.10.2025р., частково задоволено адміністративний позов ОСОБА_1 до ГУ ПФУ в Одеській області про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії.
Визнано протиправними дії ГУ ПФУ в Одеській області щодо обмеження виплати нарахованої пенсії ОСОБА_1 з 01.01.2025р. із застосуванням до неї коефіцієнтів до відповідних сум перевищення, встановлених постановою Кабінету Міністрів України від 03.01.2025р. №1 «Про визначення порядку виплати пенсій деяким категоріям осіб у 2025 році у період воєнного стану».
Зобов`язано ГУ ПФУ в Одеській області здійснити перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_1 з 01.01.2025р. без застосування коефіцієнтів до відповідних сум перевищення, встановлених постановою Кабінету Міністрів України від 03.01.2025р. №1 «Про визначення порядку виплати пенсій деяким категоріям осіб у 2025 році у період воєнного стану», з урахуванням раніше виплачених сум.
Визнано протиправними дії ГУ ПФУ в Одеській області щодо обмеження виплати нарахованої пенсії ОСОБА_1 максимальним розміром з 01.03.2025р. та застосування до неї коефіцієнтів до відповідних сум перевищення, встановлених постановою Кабінету Міністрів України від 03.01.2025р. №1 «Про визначення порядку виплати пенсій деяким категоріям осіб у 2025 році у період воєнного стану».
Зобов`язано ГУ ПФУ в Одеській області здійснити перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_1 з 01.03.2025р., з урахуванням індексації, встановленої постановою Кабінету Міністрів України від 25.02.2025р. №209, без обмеження пенсії максимальним розміром та застосування до пенсії коефіцієнтів до відповідних сум перевищення, встановлених постановою Кабінету Міністрів України від 03.01.2025р. №1 «Про визначення порядку виплати пенсій деяким категоріям осіб у 2025 році у період воєнного стану», з урахуванням раніше виплачених сум.
30.12.025р. ОСОБА_1 звернувся до суду із заявою в порядку ст.383 КАС України, в якій він просив суд:
- визнати протиправною бездіяльність ГУ ПФУ в Одеській області, яка полягає у не перерахунку та невиплаті пенсії ОСОБА_1 з 01.01.2025р. без застосування коефіцієнтів до відповідних сум перевищення, встановлених постановою Кабінету Міністрів України від 03.01.2025р. №1 «Про визначення порядку виплати пенсій деяким категоріям осіб у 2025 році у період воєнного стану», з урахуванням раніше виплачених сум, та у не перерахунку та невиплаті пенсії ОСОБА_1 з 01.03.2025р., з урахуванням індексації, встановленої постановою Кабінету Міністрів України від 25.02.2025р. №209, без обмеження пенсії максимальним розміром та застосування до пенсії коефіцієнтів до відповідних сум перевищення, встановлених постановою Кабінету Міністрів України від 03.01.2025р. №1 «Про визначення порядку виплати пенсій деяким категоріям осіб у 2025 році у період воєнного стану», з урахуванням раніше виплачених сум, на виконання рішення Одеського окружного адміністративного суду від 29.07.2025р. по справі №420/16837/25;
- постановити окрему ухвалу, якою зобов`язати ГУ ПФУ в Одеській області вжити заходів щодо усунення причин та умов, що сприяли порушенню пункту 9 частини 1 статті 129, статті 129-1 Конституції України, статті 370 КАС України при виконанні рішення суду від 29.07.2025р. по справі №420/16837/25 в частині перерахунку та виплати пенсії ОСОБА_1 з 01.01.2025р. без застосування коефіцієнтів до відповідних сум перевищення, встановлених постановою Кабінету Міністрів України від 03.01.2025р. №1 «Про визначення порядку виплати пенсій деяким категоріям осіб у 2025 році у період воєнного стану», з урахуванням раніше виплачених сум, та перерахунку та виплати пенсії ОСОБА_1 з 01.03.2025р., з урахуванням індексації, встановленої постановою Кабінету Міністрів України від 25.02.2025р. №209, без обмеження пенсії максимальним розміром та застосування до пенсії коефіцієнтів до відповідних сум перевищення, встановлених постановою Кабінету Міністрів України від 03.01.2025р. №1 «Про визначення порядку виплати пенсій деяким категоріям осіб у 2025 році у період воєнного стану», з урахуванням раніше виплачених сум.
В обґрунтування вказаної заяви ОСОБА_1 зазначав, що на його звернення до територіального органу ПФУ щодо здійснення перерахунку та виплати пенсії на виконання судового рішення по справі №420/16837/25, ГУПФУ в Одеській області не надало жодного доказу на підтвердження здійснення перерахунку та виплати пенсії, в тому числі поточної, в розмірі, встановленому судовим рішенням. Зазначене свідчить про те, що відповідач ухиляється від виконання рішення суду, у зв`язку з чим наявні підстави для застосування заходів судового контролю, передбачених ст.383 КАС України.
Ухвалою Одеського окружного адміністративного суду від 30 січня 2026 року відмовлено в задоволенні заяви ОСОБА_1 про визнання протиправними дій, вчинених відповідачем на виконання рішення суду від 29.07.2025р. по справі №420/16837/25.
Не погоджуючись з вказаною ухвалою ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на не правильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права та порушення норм процесуального права, не повне з`ясування обставин справи, просить скасувати ухвалу від 30.01.2026р., а справу направити для продовження розгляду до суду першої інстанції.
В своїй скарзі апелянт зазначає, що при вирішенні питання щодо наявності підстав для застосування статті 383 КАС України судом першої інстанції не враховано, що ГУ ПФУ в Одеській області не надало жодного доказу на виконання рішення Одеського окружного адміністративного суду від 29.07.2025р. по справі №420/16837/25, зокрема, на підтвердження здійснення виплати позивачу поточної пенсії в розмірі, встановленому зазначеним судовим рішенням. Обставини стосовно невиконання судового рішення в частині здійснення виплати ОСОБА_1 поточної пенсії судом не досліджувалися, належна оцінка їм не надавалася. А відтак, після звернення позивача із заявою в порядку ст.383 КАС України суд першої інстанції не вжив будь-яких заходів для її належного розгляду та встановлення всіх обставин по справі.
Відмовляючи в задоволенні заяви про встановлення судового контролю, суд першої інстанції фактично обмежився посиланням на те, що відповідачем було здійснено перерахунок та нарахування заборгованості пенсії, виплата якої здійснюється відповідно до Порядку, затвердженого Постановою №821, у сумі пропорційно виділеної бюджетними асигнуваннями на цю мету. Відсутність бюджетних асигнувань або відсутність фінансування органів державної влади, не може бути підставою для обмеження прав особи, яка має право на виплату пенсії та заборгованості з пенсійних виплат, про що неодноразово зазначав ЄСПЛ та Верховний Суд у своїх рішеннях.
Апелянт просить суд апеляційної інстанції врахувати, що прийняттям постанови КМУ №821 перевищено повноваження Уряду, оскільки чинним законодавством чітко врегульовано порядок та механізм виконання судових рішень, які набрали законної сили, в тому числі, в яких боржником виступають органи Пенсійного фонду України. Затверджуючи Порядок №821 Уряд фактично визначив порядок виконання судових рішень щодо виплати сум пенсій. Порядок №821 суперечать положенням Закону України «Про виконавче провадження» та Закону України гарантії держави щодо виконання судових рішень». 
Справу розглянуто судом апеляційної інстанції в порядку письмового провадження на підставі п.1 ч.1 ст.311 КАС України.
Розглянувши матеріали справи, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення в межах вимог заяви і доводів апеляційної скарги, колегія суддів доходить наступних висновків.
Статтею 129-1 Конституції України визначено, що суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.
Отже, право на судовий захист є конституційною гарантією прав і свобод людини і громадянина, а обов`язкове виконання судових рішень складовою права на справедливий судовий захист.
Стаття 14 Кодексу адміністративного судочинства України визначає, що судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України. Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.
При цьому в положеннях ч.1 ст.370 Кодексу адміністративного судочинства України наголошується на тому, що судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами.
Обов`язковість судових рішень, що набрали законної сили, для їх виконання на всій території України передбачена також приписами Закону України "Про судоустрій і статус суддів".
Зазначені приписи чинного законодавства України свідчать, що судове рішення, що набрало законної сили, підлягає обов`язковому та безумовному виконанню особою, на яку покладено такий обов`язок. Це означає, що особа, якій належить виконати судове рішення, повинна здійснити достатні дії для організації процесу його виконання незалежно від будь-яких умов, оскільки інше суперечило б запровадженому ст.8 Конституції України принципу верховенства права.
Відповідно до частини 1 статті 372 КАС України у разі необхідності спосіб, строки і порядок виконання можуть бути визначені у самому судовому рішенні. Так само на відповідних суб`єктів владних повноважень можуть бути покладені обов`язки щодо забезпечення виконання рішення.
Процесуальне законодавство визначає наступні види судового контролю за виконанням судового рішення, а саме, зобов`язання суб`єкта владних повноважень подати звіт про виконання судового рішення, накладення штрафу (стаття 382 КАС України) та визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб`єктом владних повноважень - відповідачем на виконання рішення суду (стаття 383 КАС України).
Таким чином Кодексом адміністративного судочинства України передбачено спеціальні норми, спрямовані на забезпечення належного виконання судового рішення.
Так, частиною 1 статті 383 КАС України, передбачено, що особа-позивач, на користь якої ухвалено рішення суду, має право подати до суду першої інстанції заяву про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб`єктом владних повноважень - відповідачем на виконання такого рішення суду, або порушення прав позивача, підтверджених таким рішенням суду.
Частиною 6 вказаної статті КАС України передбачено, що за відсутності обставин протиправності відповідних рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень - відповідача та порушення ним прав, свобод, інтересів особи-позивача, суд залишає заяву без задоволення. За наявності підстав для задоволення заяви суд постановляє ухвалу в порядку, передбаченому статтею 249 цього Кодексу.
Статтею 249 КАС України визначено, що суд, виявивши під час розгляду справи порушення закону, може постановити окрему ухвалу і направити її відповідним суб`єктам владних повноважень для вжиття заходів щодо усунення причин та умов, що сприяли порушенню закону.
Відповідно до вимог ч.5 ст. 249 КАС України, з метою забезпечення виконання вказівок, що містяться в окремій ухвалі, суд встановлює у ній строк для надання відповіді залежно від змісту вказівок та терміну, необхідного для їх виконання.
Правові норми статті 383 КАС України, мають на меті забезпечення належного виконання судового рішення. Підставами їх застосування є невиконання судового рішення, яке стало наслідком протиправних рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, на якого покладений обов`язок щодо його виконання.
Правовий інститут контролю за виконанням рішення суду, механізм якого унормований у тому числі і приписами ст. 383 КАС України, підлягає застосуванню виключно у разі наявності протиправних рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень щодо виконання рішення суду, що порушує права та законні інтереси позивача, в свою чергу, що має бути підтверджено відповідними доказами.
Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом у постановах від 5 лютого 2020 року у справі № 640/10843/19, від 28.04.2020 у справі № 611/26/17.
Верховний Суд у постанові від 20.02.2019р. у справі № 806/2143/15 (адміністративне провадження № К/9901/5159/18) звертав увагу, що статті 382 і 383 КАС України мають на меті забезпечення належного виконання судового рішення. Підставами їх застосування є саме невиконання судового рішення, ухваленого на користь особи-позивача та обставини, що свідчать про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, пов`язаних з невиконанням судового рішення в цій справі.
Конституційний Суд України неодноразово зазначав, що виконання судового рішення є невід`ємною складовою права кожного на судовий захист і охоплює, зокрема, законодавчо визначений комплекс дій, спрямованих на захист і відновлення порушених прав, свобод, законних інтересів фізичних та юридичних осіб, суспільства, держави (п.2 мотивувальної частини рішення від 13.12.2012 №18-рп/2012); невиконання судового рішення загрожує сутності права на справедливий розгляд судом (п.3 мотивувальної частини рішення від 25.04.2012 №11-рп/2012).
Відмовляючи в задоволенні заяви ОСОБА_1 , поданої в порядку ст.383 КАС України, суд першої інстанції виходив з того, що на виконання рішення суду від 29.07.2025р. по справі №420/16837/25, відповідач 16.01.2026р. здійснив перерахунок пенсії позивача з 01.01.2025р. без застосування коефіцієнтів до відповідних сум перевищення, встановлених постановою Кабінету Міністрів України від 03.01.2025р. №1, а також з 01.03.2025р., з урахуванням індексації, встановленої постановою Кабінету Міністрів України від 25.02.2025р. №209, без обмеження пенсії максимальним розміром та застосування до пенсії коефіцієнтів до відповідних сум перевищення, встановлених постановою Кабінету Міністрів України від 03.01.2025р. №1, з урахуванням раніше виплачених сум. 
На підтвердження здійснення вищевказаних перерахунків, представником пенсійного органу надано до суду протоколи перерахунку пенсії позивача з 01.01.2025р. та 01.03.2025р.
Суд не прийняв до уваги посилання представника позивача на неправомірність дій ГУ ПФУ в Одеській області щодо невиплати ОСОБА_1 пенсії, зазначивши, що загальна сума доплати з 01.01.2025р. по 31.01.2026р. склала 86439,7 грн. Інформація про виконання рішення суду від 29.07.2025р. по справі №420/16837/25 Головним управлінням внесена до реєстру судових рішень. Виплата заборгованості здійснюється відповідно до Порядку, затвердженого Постановою №821, у сумі пропорційно виділеної бюджетними асигнуваннями на цю мету.
Надаючи правову оцінку таким висновкам суду першої інстанції колегія суддів зазначає наступне.
Дійсно, як вбачається зі змісту наданого ГУ ПФУ в Одеській області розрахунку на доплату пенсії за пенсійною справою №1501013069 за період з січня 2025 року по січень 2026 року територіальним органом ПФУ здійснено перерахунок пенсії ОСОБА_1 , внаслідок чого доплаті на користь позивача підлягає 86439,70 грн. 
Сторонами у справі не заперечується, що донарахована позивачу сума пенсії не виплачена на його користь.
Механізм здійснення з бюджету Пенсійного фонду України видатків на виплату сум пенсій (щомісячного довічного грошового утримання суддям у відставці), призначених (перерахованих) на виконання судових рішень, зокрема, за період, що передує даті набрання чинності рішенням суду, за джерелами їх виплати (фінансування) визначено Порядком здійснення з бюджету Пенсійного фонду України видатків на виплату пенсій (щомісячного довічного грошового утримання суддям у відставці), призначених (перерахованих) на виконання судових рішень, затвердженим постановою КМУ від 14.07.2025р. №821.
Відповідно до пунктів 4 - 7 цього Порядку видатки на виплату нарахованих пенсій (щомісячного довічного грошового утримання суддям у відставці) за рішеннями суду за минулий час (тобто за період, визначений за рішеннями суду, які набрали законної сили та видані або ухвалені після набрання чинності Законом України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень», на виконання яких визначено зобов`язання органу Пенсійного фонду України здійснити нарахування/перерахунок/виплату сум пенсії, доплат, надбавок тощо до пенсії, довічного грошового утримання суддям у відставці, за час, що передує даті набрання законної сили такими рішеннями суду) та перерахованих пенсій за такими рішеннями суду здійснюються за окремими напрямами, передбаченими в бюджеті Пенсійного фонду України на таку мету, за джерелами виплати відповідних сум, визначених законодавством.
Виплати нарахованих на виконання рішень суду сум пенсій (щомісячного довічного грошового утримання суддям у відставці) за минулий час проводяться щомісяця одержувачам, яких включено до переліку станом на 1 число місяця, що передує місяцю, в якому здійснюється виплата. На забезпечення таких виплат щомісяця спрямовується частина бюджетних асигнувань відповідно до розпису державного бюджету/помісячного розпису доходів і видатків бюджету Пенсійного фонду України на відповідну мету в межах коштів, передбачених бюджетом Пенсійного фонду України на відповідний рік.
Видатки на виплату перерахованих пенсій за рішенням суду здійснюються в межах бюджетних асигнувань відповідно до розпису державного бюджету/помісячного розпису доходів і видатків бюджету Пенсійного фонду України на відповідну мету, які передбачені бюджетом Пенсійного фонду України на відповідний рік, одержувачам, яких включено до переліку станом на 1 число місяця, що передує місяцю, в якому здійснюється виплата.
Для забезпечення виплат за рішеннями суду, передбачених пунктами 5 і 6 цього Порядку, виплата пенсій (щомісячного довічного грошового утримання суддям у відставці) проводиться в сумі, що визначається пропорційно виділеним на зазначені цілі бюджетним асигнуванням відповідно до розпису державного бюджету/помісячного розпису доходів і видатків бюджету Пенсійного фонду України, які передбачені бюджетом Пенсійного фонду України на відповідний рік, але не більшій від належної до виплати суми, що обліковується в переліку.
Невиплачені протягом поточного бюджетного періоду суми нарахованих на виконання рішень суду сум пенсій (щомісячного довічного грошового утримання суддям у відставці) за минулий час і перерахованих пенсій за рішенням суду виплачуються в наступному бюджетному періоді в межах встановлених бюджетних асигнувань у порядку, передбаченому пунктами 5-7 цього Порядку.
Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що виплата донарахованих сум пенсії ОСОБА_1 за судовим рішенням по справі №420/16837/25 (за минулий час до набрання ним чинності) має бути здійснена з урахуванням положень Порядку №821.
Поряд з цим, при розгляді заяви ОСОБА_1 судом першої інстанції залишено поза увагою, що Порядком №821 визначено механізм здійснення з бюджету Пенсійного фонду України видатків на виплату сум пенсій (щомісячного довічного грошового утримання суддям у відставці), призначених (перерахованих) на виконання судових рішень, зокрема, за період, що передує даті набрання чинності рішенням суду.
Порядок №821 підлягає застосуванню до спірних правовідносин виключно в частині, що стосується виплати позивачу ретроспективної заборгованості (з 01 січня 2025 року по 15 жовтня 2025 року), однак не може застосовуватись до виплати поточних сум пенсії після набрання рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 29.07.2025р. по справі №420/16837/25 законної сили.
Після набрання законної сили судовим рішенням по справі №420/16837/25, тобто починаючи з 16.10.2025р., поточна пенсія на користь ОСОБА_1 повинна виплачуватися територіальним органом ПФУ з урахуванням індексації, встановленої постановою Кабінету Міністрів України від 25.02.2025р. №209, без обмеження пенсії максимальним розміром та без застосування до пенсії коефіцієнтів до відповідних сум перевищення, встановлених постановою Кабінету Міністрів України від 03.01.2025р. №1 «Про визначення порядку виплати пенсій деяким категоріям осіб у 2025 році у період воєнного стану».
Однак, як слідує зі змісту наданого Головним управлінням розрахунку, відповідач до 31.01.2026р. включно продовжував виплачувати ОСОБА_1 пенсію із застосуванням обмежень, незаконність застосування яких встановлено рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 29.07.2025р. по справі №420/16837/25.
Верховний Суд у постанові від 30.04.2020р. у справі № 804/2076/17 зазначив, що про протиправність дій суб`єкта владних повноважень може свідчити, зокрема, те, що суб`єкт владних повноважень бездіяв за обставин, коли мав реальну можливість реалізувати свої повноваження, повинен був це зробити, але не зробив (чи зробив несвоєчасно, з порушенням процедури чи інших вимог), що спричинило порушення прав та інтересів особи.
При розгляді заяви ОСОБА_1 , поданої в порядку ст.383 КАС України, суд першої інстанції не звернув увагу на вказані обставини, внаслідок чого дійшов передчасного висновку про відмову в задоволенні такої заяви. 
Колегія суддів враховує доводи відповідача щодо відсутності бюджетних асигнувань на виплату пенсії позивача у розмірі, встановленому після здійснення перерахунку на виконання рішення суду по справі №420/16837/25 розмірі. 
Водночас, Верховний Суд неодноразово зазначав, що реалізація особою права, що пов`язане з отриманням бюджетних коштів, яке базується на спеціальних, чинних на час виникнення спірних правовідносин, нормативно-правових актах національного законодавства, не може бути поставлена у залежність від бюджетних асигнувань.
Європейський суд з прав людини у рішенні від 08 листопада 2005 року у справі «Кечко проти України» (заява №63134/00) зауважив, що в межах свободи дій держави визначати, які надбавки виплачувати своїм працівникам з державного бюджету. Держава може вводити, призупиняти чи закінчити виплату таких надбавок, вносячи відповідні зміни до законодавства. Однак, якщо чинне правове положення передбачає виплату певних надбавок і дотримано всі вимоги, необхідні для цього, органи державної влади не можуть свідомо відмовляти у цих виплатах, доки відповідні положення є чинними (пункт 23 рішення). Також Суд не прийняв аргумент Уряду України щодо відсутності бюджетних асигнувань, оскільки органи державної влади не можуть посилатися на відсутність коштів як на причину невиконання своїх зобов`язань.
За таких обставин, брак бюджетних асигнувань, за відсутності нормативно визначеної можливості обмеження поточного розміру перерахованої пенсії та віднесенням решти суми пенсії до заборгованості у розумінні Порядку №821, жодним чином не свідчить про правомірність дій пенсійного органу, оскільки такі дії не ґрунтуються на нормах чинного законодавства.
Отже, оскільки застосування судом до суб`єкта владних повноважень приписів статті 383 КАС України є можливим у разі встановлення факту невиконання таким суб`єктом владних повноважень дій зобов`язального характеру, визначених рішенням суду на користь особи позивача, що має бути підтверджено відповідними доказами, поданими позивачем, колегія суддів не погоджується із висновками суду першої інстанції щодо відсутності правових підстав для задоволення заяви позивача, поданої в порядку ст. 383 КАС України.
З метою ефективного захисту порушених прав позивача, керуючись положеннями ст.ст. 383, 249 КАС України, колегія суддів вважає за можливе зобов`язати відповідача вжити заходів щодо усунення причин та умов, що сприяли порушенню норм чинного законодавства, а також про вжиті на виконання даної постанови заходи повідомити суд першої інстанції у місячний строк з моменту її отримання.
Згідно ч.1 ст.317 КАС України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; невідповідність висновків суду першої інстанції обставинам справи, неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.
Враховуючи вищевикладене, колегія суддів доходить висновку про наявність підстав для скасування оскаржуваної ухвали суду першої інстанції та прийняття нового судового рішення - про часткове задоволення заяви позивача, поданої в порядку ст. 383 КАС України.
Керуючись ст.ст. 292, 311, 315, 317, 321, 322, 325, 328, 329, 382 КАС України, колегія суддів, -
П О С Т А Н О В И Л А:
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково. 
Ухвалу Одеського окружного адміністративного суду від 30 січня 2026 року скасувати.
Прийняти нове судове рішення, яким заяву ОСОБА_1 , подану в порядку ст.383 КАС України, задовольнити частково.
Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області щодо невиплати ОСОБА_1 в повному обсязі суми пенсії, перерахованої на виконання рішення Одеського окружного адміністративного суду від 29.07.2025р. по справі №420/16837/25, починаючи з 16 жовтня 2025 року. 
Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області вжити заходів щодо усунення причин та умов, що сприяли порушенню норм чинного законодавства в частині невиплати ОСОБА_1 в повному обсязі суми пенсії, перерахованої на виконання рішення Одеського окружного адміністративного суду від 29.07.2025р. по справі №420/16837/25, починаючи з 16 жовтня 2025 року.
Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області про вжиті на виконання даної постанови заходи повідомити Одеський окружний адміністративний суд у місячний строк з моменту її отримання.
В іншій частині вимог заяви ОСОБА_1 поданої в порядку, визначеному статтею 383 КАС України, відмовити.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.
Повний текст судового рішення виготовлений 10 березня 2026 року.

Головуючий: І.Г. Ступакова
Судді: А.І. Бітов
О.В. Лук`янчук