Справа № 145/1995/25
Провадження № 2/145/341/2026

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
05.03.26 с-ще Тиврів
Тиврівський районний суд Вінницької області в складі:
головуючого судді Іванця В. Д. ,
за участю секретаря Урсуляк Ю.В.,

розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Діджи Фінанс" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

ВСТАНОВИВ:
ТОВ "Діджи Фінанс"звернулося до суду з позовом, в якому вказує, що 27.03.2023 року між ТОВ "ФК "ВІВА КАПІТАЛ" та ОСОБА_1 укладено кредитний договір №1308622348132.
За користування кредитом позичальник зобов`язаний сплачувати кредитодавцю проценти (тип процентної ставки – фіксована), які нараховуються з дня видачі кредитних коштів по день погашення кредиту за відсотковою ставкою, що встановлюється в передбаченому договором порядку.
На виконання умов договору відповідачу перераховані кредитні кошти на картковий рахунок в сумі 3500 грн.
Відповідач не виконав належним чином кредитні зобов`язання, що є грубим порушенням чинного законодавства України в частині виконання договірних відносин.
04.10.2023 між ТОВ "ФК "ВІВА КАПІТАЛ" та ТОВ "ДІДЖИ ФІНАНС" відповідно до чинного законодавства України, укладений договір факторингу № 04102023/2, згідно з яким відбулося відступлення права вимоги за кредитним договором №1308622348132 від 27.03.2023.
Згідно з договором факторингу сума боргу перед ТОВ "Діджи Фінанс"становить 10116,75 грн, із яких: заборгованість за тілом кредиту становить 3500 грн, заборгованість за відсотками становить 6616,75 грн, заборгованість за штрафними санкціями та комісіями становить 0 грн, заборгованість за пенею становить 0 грн.
Просить стягнути з відповідача на його користь заборгованість за кредитним договором № 1308622348132 від 27.03.2023 у розмірі 10116,75 грн, та понесені судові витрати, а саме судовий збір у розмірі 2422,40 грн, витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 6000,00 грн.
Ухвалою Тиврівського районного суду Вінницької області від 06.01.2026 справу прийнято до свого провадження суддею Іванцем В.Д. та призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. Крім цього, відповідачу встановлено п`ятнадцятиденний строк з дня вручення даної ухвали для подання відзиву на позовну заяву. 
Відповідач ОСОБА_1  про розгляд справи був належно повідомлений в силу приписів п. 4 ч. 8 ст. 128 ЦПК України, відзиву до суду не подав. Так, згідно з відповіддю з ЄДДР № 2201789 ОСОБА_1  зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 . На зазначену адресу рекомендованим листом скеровано копію ухвали Тиврівського районного суду Вінницької області про відкриття провадження у справі. 05.02.2026 до суду повернулось рекомендоване повідомлення разом із відміткою - адресат відсутній. Іншої адреси відповідач суду не повідомляв.
Оскільки Тиврівським районним судом Вінницької області не приймалось рішення про виклик учасників справи для надання пояснень у справі, то справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження без виклику учасників справи за наявними у ній матеріалами, а копія судового рішення у такому разі надсилається у порядку, передбаченому частиною п`ятою статті 272 ЦПК України.
У зв`язку з тим, що розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані по справі докази у їх сукупності, дійшов такого висновку.
Відповідно до ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.
Згідно з ч. 1 ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Відповідно до ст. 530 ЦК України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.
Згідно зі ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Відповідно до ч. 2 ст. 615 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов`язання.
Згідно зі ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
Відповідно до ч. 1 ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони досягли згоди з усіх істотних умов договору.
Згідно з ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.
Відповідно до ч. 2 ст. 1050 ЦК України якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.
Згідно зі ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк зобов`язується надати грошові кошти позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
У ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію» зазначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.
Враховуючи положення ч. 1 ст. 5 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг», правочин вважається вчиненим у електронній формі у випадку, якщо в ньому наявні всі обов`язкові реквізити документа.
Відповідно до ч. 1, 2 ст. 6 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг», електронний підпис є обов`язковим реквізитом електронного документа, який використовується для ідентифікації автора та/або підписувача електронного документа іншими суб`єктами електронного документообігу. Накладанням електронного підпису завершується створення електронного документа.
Згідно з ч. 1 ст. 7 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» оригіналом електронного документа вважається електронний примірник документа з обов`язковими реквізитами, у тому числі з електронним підписом автора або підписом, прирівняним до власноручного підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис».
Судом установлено, що 27.03.2023 ОСОБА_1 підписав електронним підписом Н5Н6Н6 - анкету-заяву на отримання кредиту (а.с.20) та ознайомився з паспортом договору про надання фінансового кредиту продукту "СТАРТ" (а.с.20-21). 
27.03.2023 ОСОБА_1  уклав з ТОВ "ФК "ВІВА КАПІТАЛ" договір про надання фінансового кредиту продукту "СТАРТ" (а.с.22-27).
Відповідно до умов договору за цим договором кредитодавець зобов`язується надати позичальникові кредит, в розмірі 3500,00 грн на умовах строковості, зворотності, платності, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом, відповідно до умов, зазначених у цьому договорі, додатках до нього та в правилах надання грошових коштів у позику, в тому числі на умовах фінансового кредиту продукту "СТАРТ" ТОВ "ФК "ВІВА КАПІТАЛ (п.1.1). Сума кредиту, вказана в п. 1.1. договору, це кошти, які протягом строку дії договору одночасно можуть бути у розпорядженні позичальника (п.1.2). Кредитодавець надає позичальнику кошти за договором в сумі 3500,00 грн одразу після укладення договору, які мають бути повернені до 11.04.2023 (п.1.3). Позичальник має право користуватися кредитом від дати фактичного отримання суми кредиту до закінчення строку дії договору чи його дострокового розірвання (п.1.4). Мета отримання кредиту: споживчі цілі (п.1.5). Дата видачі кредиту: 27.03.2023. Кредит надається строком на 15 днів від дати отримання кредиту позичальником, а саме до 11.04.2023 (термін платежу) (п.1.7). За користування кредитом позичальник зобов`язаний сплачувати кредитодавцю проценти (тип процентної ставки – фіксована), які нараховуються з дня видачі кредитних коштів по день погашення кредиту за відсотковою ставкою, що встановлюється в наступному порядку (п.1.9): Період строку дії договору нарахування процентів за користування кредитом здійснюється щоденно за індивідуальною процентною ставкою в розмірі 728,34 % річних, що становить 1,99 % від суми кредиту за кожний день користування ним (п.1.9.1). Кредитодавець, за своїм вибором, може надавати позичальнику знижки на розмір індивідуальної процентної ставки, про що останній інформується в Особистому кабінеті (п.1.9.2). Якщо позичальник користуватиметься кредитом після закінчення строку дії договору без своєчасної оплати процентів в порядку, передбаченому п.1.10 договору, умови щодо нарахування процентів за індивідуальною процентною ставкою за весь строк строку дії договору не застосовуються (скасовуються) з дати надання кредиту і до взаємовідносин між сторонами застосовуються правила нарахування процентів за базовою процентною ставкою в розмірі 728,34 % річних, що становить 1,99 % в день від суми кредиту за кожний день користування ним, відповідно до чого позичальник зобов`язується сплатити кредитодавцю різницю між нарахованими процентами за базовою процентною ставкою та фактично сплаченими процентами за дисконтною та/або індивідуальною процентними ставками за весь строк користування кредитом (п.1.9.3). Позичальник зобов`язаний не пізніше останнього дня строку дії договору (в термін платежу), з урахуванням всіх продовжень строку дії договору, на умовах п. 1.8. цього договору, оплатити всі фактично нараховані на термін платежу проценти за користування кредитом протягом строку дії договору (п.1.10). Сторони погодили, що факт користування позичальником сумою наданого кредиту після закінчення строку дії договору блокує можливість отримання позичальником нових кредитів та є відкладальною обставиною, в розумінні ст. 212 Цивільного кодексу України, яка має наслідком продовження строку дії договору) н наступних умовах (п.1.12): Зобов`язання щодо повернення основної суми кредиту переносяться на наступний день після закінчення строку дії договору, однак при не надходженні платежу зобов`язання позичальника по оплаті основної суми кредиту знову відкладається кожен раз на один календарний день, але не більше ніж на 180 календарних днів від дати закінчення строку дії договору (п.1.12.1); З наступного дня після закінчення строку дії договору позичальник зобов`язаний щоденно сплачувати кредитодавцю проценти з розрахунку 728,34 % річних, що становить 1,99 % в день від суми кредиту за кожний день користування ним (п.1.12.2).
Крім того, сторони погодили графік платежів (а.с.28).
Договір про надання фінансового кредиту продукту "СТАРТ" від 27.03.2023 підписано електронним підписом позичальника, відтворений шляхом використання позичальником одноразового ідентифікатора (електронного підпису) - Н5Н6Н6, що також стверджується довідкою про ідентифікацію клієнта (а.с.16). 
ТОВ "ФК "ВІВА КАПІТАЛ" свої зобов`язання за договором виконало, а саме надало відповідачу ОСОБА_1 кредит у сумі 3500,00 грн, що стверджується інформаційною довідкою ТОВ "Платежі онлайн" від 09.10.2023 № 1357/10 (а.с.38).
Відповідач ОСОБА_1 умови договору не виконував у зв`язку із чим утворилась заборгованість у розмірі 10116,75 грн, з яких: 3500,00 грн - тіло, 1044,75 грн - проценти за користування кредитом, 5572,00 грн - проценти за прострочення користування кредитом, що стверджується розрахунком (а.с.13-14).
04.10.2023 між ТОВ "ФК "ВІВА КАПІТАЛ" та ТОВ "Діджи Фінанс" укладено договір факторингу № 04102023/2 (а.с.30-33), відповідно до умов якого ТОВ "ФК "ВІВА КАПІТАЛ" передає (відступає) ТОВ "Діджи Фінанс" за плату належні йому права вимоги, а ТОВ "Діджи Фінанс" приймає належні ТОВ "ФК "ВІВА КАПІТАЛ" права вимоги до боржників, вказаними у реєстрі боржників.
Відповідно до реєстру боржників до договору факторингу № 04102023/2 від 04.10.2023 (а.с.12), ТОВ "Діджи Фінанс" набуло права грошової вимоги до відповідача в сумі 10116,75 грн, з яких: 3500,00 грн - сума заборгованості за тілом; 6616,75 грн - сума заборгованості за відсотками.
До цього часу зобов`язання не виконано.
Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).
Згідно з ч. 1 ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.
Відповідно до ч. 1 ст. 516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом.
Враховуючи положення вказаних статей, ТОВ "Діджи Фінанс"є новим кредитором у зобов`язаннях з відповідачем ОСОБА_1 .
У постанові Великої Палати Верховного Суду від 14.11.2018 у справі № 2-383/2010 (провадження №14-308цс18) зроблений висновок, що стаття 204 ЦК України закріплює презумпцію правомірності правочину. Ця презумпція означає, що вчинений правочин вважається правомірним, тобто таким, що породжує, змінює або припиняє цивільні права й обов`язки, доки ця презумпція не буде спростована, зокрема, на підставі рішення суду, яке набрало законної сили. У разі неспростування презумпції правомірності договору усі права, набуті за ним сторонами правочину, повинні безперешкодно здійснюватися, а обов`язки, що виникли внаслідок укладення договору, підлягають виконанню.
Відповідно до статей 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
За загальними принципами цивільного судочинства змагальності та диспозитивності (статті 12, 13 ЦПК України) сторони є рівними у своїх правах щодо подання доказів та вільними у виборі способів доказування.
Водночас суд зазначає, що ОСОБА_1 відзиву на позовну заяву, яка розглядалась в порядку спрощеного позовного провадження (пункт 1 частини першої статті 274 ЦПК України), не подав, як і жодних доказів на спростування факту укладення договору, використання кредитних коштів чи розміру заборгованості.
Разом з тим подані позивачем докази підтверджують, що ОСОБА_1 уклав договір про надання фінансового кредиту продукту "СТАРТ" від 27.03.2023,отримав кредит, користувався кредитними коштами й допустив прострочення виконання грошового зобов`язання.
Оскільки ОСОБА_1 в добровільному порядку не виконував свої зобов`язання перед товариством, що є істотним порушенням договору, внаслідок якого позивач позбавлений можливості отримати суму кредиту, відсотків за користування кредитними коштами, на що розраховував при укладенні договору, а тому суд вважає, що даний позов є обґрунтований та доведений належними доказами, тому підлягає задоволенню.
Вирішуючи питання про стягнення витрат на оплату витрат на правничу допомогу в сумі 6000,00 грн, суд виходить з наступного.
Відповідно до ч. 1-5 ст. 137 ЦК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
Велика Палата Верховного Суду вказала, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Також суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично, але й також, чи була їх сума обґрунтованою. (додаткова постанова Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 у справі №755/9215/15-ц, провадження № 14-382цс19 та постанова Великої Палати Верховного Суду від 12.05.2020 у справі № 904/4507/18, провадження № 12-171гс19).
Ті самі критерії застосовує ЄСПЛ, присуджуючи судові витрати на підставі ст. 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. У рішеннях від 12.10.2006 у справі «Двойних проти України», від 10.12.2009 у справі «Гімайдуліна і інші проти України», від 23.01.2014 у справі «East/West Alliance Limited проти України», від 26.02.2015 у справі «Баришевський проти України» зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір обґрунтованим. У рішенні ЄСПЛ від 28.11.2002 у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.
Як вбачається з матеріалів справи, між ТОВ "Діджи Фінанс" та адвокатом Лівак І.М. 01.01.2025 укладений договір про надання правничої допомоги № 42649746 (а.с.1719). До позову додано детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом Лівак І.М., необхідних для надання правничої (правової) допомоги за позовом ТОВ "Діджи Фінанс" щодо стягнення кредитної заборгованості (а.с.15), додаткову угоду № 1308622348132 від 17.11.2025 до договору № 42649746 про надання правової допомоги від 01.01.2025 (а.с.37), акт 1308622348132 від 17.11.2025 про підтвердження факту надання правничої (правової) допомоги адвокатом (виконання робіт, надання послуг) (а.с.10).
Вищенаведені документи судом можуть бути оцінені як належні та достатні у розумінні положень статей 77-80 ЦПК України, оскільки підтверджують факт понесених (здійснених) позивачем ТОВ "Діджи Фінанс" витрат на професійну правничу допомогу.
Одночасно з цим, суд дійшов висновку, що розмір витрат на професійну правничу допомогу в даній справі не є співмірним зі складністю справи (справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження без виклику осіб, має невеликий обсяг досліджуваних доказів та виконаних адвокатом робіт, обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт, ціною позову, а тому, виходячи з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи, суд вважає, що витрати на правничу допомогу мають складати 3500,00 грн.
За таких обставин суд дійшов до висновку про стягнення з відповідача на користь позивача витрати на правову допомогу у сумі 3500,00 грн, тим самим частково задовольнивши дану вимогу.
Відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, тому з відповідача на користь позивача підлягають стягненню витрати зі сплати судового збору у розмірі грн 2422,40 грн, всього стягнути судових витрат 5922,40 грн (3500,00+2422,40).

Керуючись ст. 512, 514, 516, 525, 526, 530, 610, 615, 625, 638, 1049, 1050, 1054 ЦК України, ст. 7, 10, 12, 13, 75-79, 81, 137, 141, 263, 265, 273 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:
Позов задоволити.
Стягнути з  ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Діджи Фінанс" заборгованість за кредитним договором №1308622348132 від 27 березня 2023 року в розмірі 10116 (десять тисяч сто шістнадцять) гривень 75 копійок.
Стягнути з  ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Діджи Фінанс" судові витрати в сумі 5922 (п`ять тисяч дев`ятсот двадцять дві) гривні 40 копійок.
Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Вінницького апеляційного суду протягом 30 днів з дня складання рішення в повному обсязі, тобто з 05 березня 2026 року.
Учасник справи, якому повне судове рішення не буде вручено в день його складання або проголошення, має право на поновлення строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційну скаргу на рішення буде подано протягом 30 днів з дня отримання повної копії судового рішення. 

Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю "Діджи Фінанс", код ЄДРПОУ 42649746, адреса: 07406, вул. Симона Петлюри, 21/1, м. Бровари.

Відповідач:  ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , адреса реєстрації: АДРЕСА_1 .

Суддя Іванець В. Д.