УХВАЛА

23 квітня 2026 року 
м. Київ

справа №360/2232/25
адміністративне провадження № К/990/13938/26
Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду: 
судді-доповідача Єресько Л.О.,
суддів: Соколова В.М.,  Загороднюка А.Г., 
перевіривши касаційну скаргу Військової частини НОМЕР_1 на ухвалу Луганського окружного адміністративного суду від 12 грудня 2025 року та постанову Першого апеляційного адміністративного суду від 04 березня 2026 року у справі за адміністративним позовом Військової частини НОМЕР_1 до ОСОБА_1 про визнання протиправною бездіяльності, зобов`язання вчинити певні дії,

У С Т А Н О В И В :
Військова частина НОМЕР_1 (далі - В/ч НОМЕР_1 ) звернулася до адміністративного суду з позовом до ОСОБА_1 (далі - ОСОБА_1 ), в якому просила:
- стягнути з ОСОБА_1 на користь В/ч НОМЕР_1 безпідставно набуті кошти у розмірі 152 667,20 грн під час фактичного невиконання ним обов`язків військової служби. 
Ухвалою Луганського окружного адміністративного суду від 27.11.2025 позовну заяву залишено без руху, запропоновано позивачу усунути недоліки протягом десяти днів з дня отримання копії цієї ухвали, шляхом надання заяви про поновлення строку звернення до адміністративного суду із зазначенням підстав для поновлення цього строку та доказами поважності причин його пропуску, уточненої позовної заяви з викладом обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги щодо стягнення з відповідача переплати грошового забезпечення в повному розмірі за липень 2022 року; та зазначенням відомостей про вжиття заходів досудового врегулювання спору з наданням доказів направлення на останню відому адресу відповідача вимоги про сплату надміру сплачених коштів, документа про сплату судового збору в розмірі 2422,40 грн.
Ухвалою Луганського окружного адміністративного суду від 09.12.2025 продовжено строк для усунення недоліків позовної заяви та запропоновану позивачу протягом 3 днів з дня отримання копії цієї ухвали надати до суду через підсистему (модуль) Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи «Електронний суд» зі скріпленням електронним підписом учасника справи (його представника): уточнену позовну заяву з викладом обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги щодо стягнення з відповідача переплати грошового забезпечення в повному розмірі за липень 2022 року.
Ухвалою Одеського окружного адміністративного суду від 12.12.2025 відмовлено у задоволенні заяви про поновлення строку звернення до адміністративного суду, а позовну заяву повернуто позивачу на підставі пунктів 1 та 9 частини четвертої статті 169 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) позовна заява повертається позивачеві, якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви, яку залишено без руху у встановлений судом строк; у випадках, передбачених частиною другою статті 123 цього Кодексу.
Не погодившись із ухвалою суду першої інстанції, В/ч НОМЕР_1 , подано апеляційну скаргу до Першого апеляційного адміністративного суду.
Постановою Першого апеляційного адміністративного суду від 04.03.2026, апеляційну скаргу залишено без задоволення, а ухвалу Луганського окружного адміністративного суду від 12.12.2025 залишено без змін.
Не погодившись з ухвалою суду першої інстанції та постановою суду апеляційної інстанції, В/ч НОМЕР_1 , звернулася через підсистему «Електронний суд» до Верховного Суду (далі - Суд) із цією касаційною скаргою.
За правилами частини першої статті 334 КАС України за відсутності підстав для залишення касаційної скарги без руху, повернення касаційної скарги чи відмови у відкритті касаційного провадження суд касаційної інстанції постановляє ухвалу про відкриття касаційного провадження у справі.
Перевіривши зміст оскаржуваних судових рішень, доводи касаційної скарги, суд касаційної інстанції виходить з наступного.
Пунктом 8 частини другої статті 129 Конституції України серед основних засад судочинства закріплює забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.
Наведеним конституційним положенням кореспондує стаття 14 Закону України «Про судоустрій і статус суддів».
Отже, оскарження рішень судів у касаційному порядку можливе лише у випадках, якщо таке встановлено законом.
Згідно з частиною другою статті 328 КАС України у касаційному порядку можуть бути оскаржені ухвали суду першої інстанції про забезпечення позову, заміну заходу забезпечення позову, ухвали, зазначені у пунктах 3 (повернення заяви позивачеві (заявникові)), 4 (відмови у відкритті провадження у справі), 2 (залишення позову (заяви) без розгляду), 13 (закриття провадження у справі), 17 (відмови у відкритті провадження про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами, відмови в задоволенні заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами), 20 (заміни сторони у справі (процесуальне правонаступництво) або сторони виконавчого провадження) частини першої статті 294 цього Кодексу, після їх перегляду в апеляційному порядку.
Вирішуючи питання щодо обґрунтованості касаційної скарги, Суд виходить з такого.
У зв`язку з тимчасовою відсутністю суддів колегії, а саме: Соколова В.М. з 06.04.2026 по 14.04.2026 (відрядження, відпустка та день відпочинку як донору згідно з наказами голови КАС ВС від 24.03.2026 № 724/0/6-26 та від 06.04.2026 № 1142/0/5-26) та Загороднюка А.Г. з 13.04.2026 по 20.04.2026 (відпустка згідно з наказом голови КАС ВС від 25.03.2026 № 756/0/6-26), питання щодо відкриття касаційного провадження вирішується колегією суддів по поверненню суддів до виконання повноважень.
За приписами пунктів 3, 5 та 6 частини першої статті 171 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) суддя після одержання позовної заяви з`ясовує, чи: відповідає позовна заява вимогам, встановленим статтями 160, 161, 172 цього Кодексу; позов подано у строк, установлений законом (якщо позов подано з пропущенням встановленого законом строку звернення до суду, то чи достатньо підстав для визнання причин пропуску строку звернення до суду поважними); немає інших підстав для залишення позовної заяви без руху, повернення позовної заяви або відмови у відкритті провадження в адміністративній справі, встановлених цим Кодексом.
Відповідно до частини третьої статті 161 КАС України до позовної заяви додається документ про сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі або документи, які підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.
Пунктами 4, 5 частини п`ятої статті 160 КАС України визначено, що в позовній заяві зазначаються зміст позовних вимог і виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги, а в разі подання позову до декількох відповідачів - зміст позовних вимог щодо кожного з відповідачів; виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги; зазначення доказів, що підтверджують вказані обставини.
Відповідно до частини другої статті 132 КАС України розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.
Також згідно із частиною шостою статті 161 КАС України у разі пропуску строку звернення до адміністративного суду позивач зобов`язаний додати до позову заяву про поновлення цього строку та докази поважності причин його пропуску.
Частиною першою статті 122 КАС України установлено, що позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.
Відповідно до абзацу другого частини другої статті 122 КАС України для звернення до адміністративного суду суб`єкта владних повноважень встановлюється тримісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня виникнення підстав, що дають суб`єкту владних повноважень право на пред`явлення визначених законом вимог. Цим Кодексом та іншими законами можуть також встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду суб`єкта владних повноважень.
Відповідно до частин першої та другої статті 123 КАС України у разі подання особою позову після закінчення строків, установлених законом, без заяви про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані судом неповажними, позов залишається без руху. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду з заявою про поновлення строку звернення до адміністративного суду або вказати інші підстави для поновлення строку.
Скаржник обґрунтовує касаційну скаргу тим, що суди першої та апеляційної інстанцій допустили суттєві порушення норм процесуального права, що призвело до постановлення незаконної ухвали про повернення позовної заяви та обмеження права на доступ до правосуддя. Військова частина наполягає, що строк звернення до суду не може вважатися пропущеним, оскільки факт безпідставної виплати відповідачу грошового забезпечення у сумі 152 667,20 грн був достовірно встановлений лише за результатами внутрішньої перевірки, задокументованої відповідним актом від 25.09.2025. 
Скаржник стверджує, що до моменту завершення цієї перевірки та отримання офіційних результатів уповноважені особи частини не мали об`єктивної можливості дізнатися про наявність переплати, а тому саме дата підписання акта має вважатися моментом, з якого позивач дізнався про порушення своїх прав. Також у скарзі наголошується на тому, що умови воєнного стану, специфіка проходження військової служби та перебування підрозділів у зоні бойових дій створювали реальні перешкоди для оперативного фінансового моніторингу, що судами не було належним чином оцінено як сукупність об`єктивних обставин для поновлення процесуального строку.
Суди попередніх інстанцій виходили з того, що позивач, як суб`єкт владних повноважень, наділений відповідними ресурсами та персоналом, зобов`язаний організовувати роботу своїх структурних підрозділів, зокрема фінансової служби, у такий спосіб, щоб забезпечити постійний контроль за використанням бюджетних коштів. 
Судом першої інстанції було зауважено, що проведення внутрішнього аудиту або ревізії є лише внутрішньою формою реалізації контрольних функцій установи, яка не змінює законодавчо встановлений порядок обчислення строків звернення до суду. Підмічено, що всі первинні документи, накази про виплату грошового забезпечення та відомості про нарахування коштів за липень 2022 року перебували у безумовному розпорядженні військової частини з моменту їх створення, що надавало позивачу реальну можливість виявити помилку значно раніше без очікування результатів перевірок.
Разом із цим, апеляційний суд погодився з висновками суду першої інстанції, підкресливши, що право на позов у суб`єкта владних повноважень виникає з моменту, коли він за умови належного виконання своїх посадових обов`язків мав та міг дізнатися про порушення закону. 
Судами було підмічено, що позивач не навів жодних поважних та непереборних обставин, які б протягом понад двох років перешкоджали йому звірити дані фінансового обліку з фактичними виплатами. Крім того, зауважено, що інтереси держави мають захищатися у визначені законом строки, а тривале зволікання без об`єктивних причин свідчить про неналежне ставлення до процесуальних обов`язків. 
Водночас, суди дійшли висновку, що посилання на воєнний стан без доведення його безпосереднього впливу на неможливість звернення до суду саме у цій справі є формальним і не виправдовує пропуск строку, який тривав значно довше встановленого законом шестимісячного періоду.
Отже, колегія суддів констатує, що суд першої інстанції повертаючи позовну заяву, а суд апеляційної інстанції залишаючи без змін ухвалу суду першої інстанції, з підстав не усунення недоліків, вірно застосував положення частини пункти 1 та 9 частини четвертої статті 169 КАС України країни, правильне їх застосовування є очевидним, а доводи касаційної скарги не викликають сумніву щодо застосування чи тлумачення зазначених норм процесуального права.
Відповідно до пункту 4 частини другої статті 330 КАС України передбачено, що у касаційній скарзі зазначаються обґрунтування вимог особи, що подає касаційну скаргу, із зазначенням того, у чому полягає неправильне застосування норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.
Водночас скаржник належно не обґрунтовує неправильність застосування норм процесуального права при поверненні позовної заяви.
Відповідно до пункту 5 частини першої статті 333 КАС України суд касаційної інстанції відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо суд у порядку, передбаченому частинами 2, 3 цієї статті, дійшов висновку, що касаційна скарга є необґрунтованою.
За змістом пункту 2 частини другої статті 333 КАС України у разі оскарження ухвали (крім ухвали, якою закінчено розгляд справи) суд може визнати касаційну скаргу необґрунтованою та відмовити у відкритті касаційного провадження, якщо правильне застосування норми права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо її застосування чи тлумачення.
Дія цієї норми поширюється, серед іншого, на ухвали суду першої інстанції після її перегляду в апеляційному порядку, перелік яких наведений у частині другій статті 328 КАС України.
За такого правового регулювання та обставин справи у відкритті касаційного провадження необхідно відмовити.
На підставі викладеного, керуючись статтями 3, 333 КАС України,

УХВАЛИВ:
Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою Військової частини НОМЕР_1 на ухвалу Луганського окружного адміністративного суду від 12 грудня 2025 року та постанову Першого апеляційного адміністративного суду від 04 березня 2026 року у справі за адміністративним позовом Військової частини НОМЕР_1 до ОСОБА_1 про визнання протиправною бездіяльності, зобов`язання вчинити певні дії.
Копію цієї ухвали разом із касаційною скаргою та доданими до неї матеріалами направити особі, яка її подала у спосіб її надсилання до суду.
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддями, є остаточною та не може бути оскаржена.

Судді	Л.О. Єресько В.М. Соколов   А.Г. Загороднюк