Справа № 567/260/26
Провадження №2-а/567/3/26

Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 лютого 2026 року 	м. Острог	

Острозький районний суд Рівненської області у складі:
головуючий суддя - Венгерчук А.О. 
секретар - Дем`янчук Н.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Рівненській області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору : інспектор ВП №3 Рівненського РУП ГУНП в Рівненській області Продун Роман Іванович, про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕНА №6580623 від 28.01.2026 та закриття провадження у справі,-

встановив:

ОСОБА_1 звернувся в суд з адміністративним позовом до Головного управління національної поліції в Рівненській області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - інспектор ВП №3 Рівненського РУП ГУНП в Рівненській області Продун Р.І., про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕНА №6580623 від 28.01.2026 та закриття провадження у справі, згідно якої його притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.126 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 425 грн. 
Підставою для винесення оскаржуваної постанови стало допущене на думку відповідача порушення позивачем вимог п.2.1б) ПДР України, а саме – 28.01.2026 року о 16 год. 18 хв. в с.Оженин по вул.Мирна,38 Рівненського району (Острозької ТГ) Рівненської області ОСОБА_1 керував транспортним засобом марки "Toyota Rav4", реєстраційний номер НОМЕР_1 , без реєстраційних документів на транспортний засіб.
Винесену відносно нього постанову позивач вважає незаконною і такою, що підлягає скасуванню у зв`язку із відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.
Зазначає, що 28.01.2026 року в с.Оженин по вул.Мирна,38 Рівненського району (Острозької ТГ) Рівненської області в час, коли до нього підійшов співробітник поліції, він не керував транспортним засобом марки "Toyota Rav4", реєстраційний номер НОМЕР_1 , транспортний засіб стояв нерухомо, а відтак зважаючи на те, що він не був водієм такого транспортного засобу, інспектор поліції неправомірно інкримінував йому адміністративне правопорушення, за яким він був притягнутий до відповідальності за керування транспортним засобом без реєстраційних документів на нього.
Вказав, що автомобіль перебуває у постійному користуванні його дружини та саме вона керувала автомобілем 28.01.2026 року. Зазначив, що у замку запалювання пошкодився ключ, тому його дружина пішла по інший ключ, а він пересів на водійське сидіння щоб зігрітися. 
Вказує, що винесена відносно нього постанова по справі про адміністративне правопорушення є необґрунтованою, а при розгляді справи не були з`ясовані і доведені обставини, які б свідчили, що в його діях є ознаки проступку, за який законом встановлено адміністративну відповідальність. 
У зв`язку з викладеним просить скасувати постанову про накладення на нього адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕНА №6580623 від 28.01.2026 року та закрити провадження у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.126 КУпАП.
Ухвалою Острозького районного суду Рівненської області від 16.02.2026 року відкрито провадження та призначено справу до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін, відповідачу встановлено строк для подання відзиву на позовну заяву, третій особі – для подання пояснень щодо позову. Задоволено клопотання позивача про витребування доказів.
Відповідач ГУНП в Рівненській області правом подати до суду відзив на позовну заяву не скористався. 
Третя особа - інспектор ВП №3 Рівненського РУП ГУНП в Рівненській області Продун Р.І. в поданих до суду письмових поясненнях заперечив проти позову, просив відмовити у задоволенні позовних вимог повністю, мотивуючи тим, що 28.01.2026 року о 16 год. 18 хв. надійшло повідомлення про те, що в с.Оженин по вул.Центральній водій транспортного засобу "Toyota Rav4", реєстраційний номер НОМЕР_1 , перебуває на перехресті вул.Шкільна-Мирна-Ясна, з ознаками алкогольного сп`яніння. В ході перевірки даного повідомлення інспектором поліції було виявлено водія ОСОБА_1 , який здійснив зупинку транспортного засобу марки "Toyota Rav4", реєстраційний номер НОМЕР_1 , та на вимогу пред`явити документи, що посвідчують особу, реєстраційний документ на транспортний засіб ОСОБА_1 такі надати відмовився, почав поводити себе агресивно, погрожував, виражався нецензурною лайкою в адресу працівників поліції. Після дослідження обставин вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, заслухавши та врахувавши його усні пояснення було винесено постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕНА № 6580623 від 28.01.2026 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.126 КУпАП та накладено стягнення у виді штрафу в розмірі 425 грн. Винесену відносно ОСОБА_1 постанову було йому оголошено одразу після закінчення розгляду справи. Копію постанови ОСОБА_1 отримувати відмовився. Окрім того щодо ОСОБА_1 було складено протоколи про адміністративні правопорушення за ч.1 ст.130, ст.185, 173 КУпАП. Також інспектор зазначає, що факт вищевказаного правопорушення підтверджується відеозаписами з реєстратора патрульного автомобіля та з нагрудної камери поліцейського.
Згідно вимог ч.4 ст.229 КАС України у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши наявні у справі докази у їх сукупності, приходить до наступного.
Відповідно до п.2 ч.1 ст.5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень.
Згідно із п.1 ч.1 ст.19 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема: спорах фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження.
Відповідно до п.1 ч.1 ст.20 КАС України місцевим загальним судам як адміністративним судам підсудні адміністративні справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності.
Рішення відповідача - постанова про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, є правовим актом індивідуальної дії.
Як вбачається з матеріалів справи, 28.01.2026р. інспектором ВП №3 Рівненського РУП ГУНП в Рівненській області Продуном Р.І. винесено відносно ОСОБА_1 постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕНА №6580623, згідно якої ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.126 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 425 грн.
Зі змісту вказаної постанови вбачається, що ОСОБА_1 28.01.2026 року о 16 год. 18 хв. в в с.Оженин по вул.Мирна,38 Рівненського району (Острозької ТГ) Рівненської області керував транспортним засобом марки "Toyota Rav4", реєстраційний номер НОМЕР_1 , без реєстраційних документів на транспортний засіб, чим порушив п.2.1 б) Правил дорожнього руху та скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.126 КУпАП.
Вирішуючи питання наявності складу адміністративного правопорушення в діях позивача, а також даючи оцінку правомірності прийнятого поліцейським за оскаржуваною постановою рішення, суд виходив з наступного.
Закон України "Про дорожній рух" регулює суспільні відносини у сфері дорожнього руху та його безпеки, визначає права, обов`язки і відповідальність суб`єктів - учасників дорожнього руху, міністерств, інших центральних органів виконавчої влади, об`єднань, підприємств, установ і організацій незалежно від форм власності та господарювання (далі - міністерств, інших центральних органів виконавчої влади та об`єднань).
Єдиний порядок дорожнього руху на території України встановлюють Правила дорожнього руху, що затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 № 1306 (надалі - ПДР України).
Юридичні та фізичні особи, винні в порушенні законодавства про дорожній рух, відповідних правил, нормативів і стандартів, несуть відповідальність згідно з законодавством України (ст.53 Закону України "Про дорожній рух").
Відповідно до п.2.1 б) ПДР України водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі реєстраційний документ на транспортний засіб (для транспортних засобів Збройних Сил, Національної Гвардії, Держприкордонслужби, Держспецтрансслужби, Держспецзв`язку, Оперативно-рятувальної служби цивільного захисту, Національної поліції, Служби безпеки, Управління державної охорони — технічний талон).
Частина 1 статті 126 КУпАП передбачає відповідальність, зокрема, за керування транспортним засобом особою, яка не має при собі або не пред`явила у спосіб, який дає можливість поліцейському прочитати та зафіксувати дані, що містяться в посвідченні водія відповідної категорії, реєстраційному документі на транспортний засіб, а також полісі (договорі) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (страхового сертифіката "Зелена картка"), або не пред`явила електронне посвідчення водія та електронне свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу, чинний внутрішній електронний договір зазначеного виду обов`язкового страхування у візуальній формі страхового поліса, а також інших документів, передбачених законодавством.
Відповідно до п.2 ч.1 ст.32 Закону України "Про національну поліцію" від 02 липня 2015 року №580-VIII поліцейський має право вимагати в особи пред`явлення нею документів, що посвідчують особу, та/або документів, що підтверджують відповідне право особи, у спосіб, який дає можливість поліцейському прочитати та зафіксувати дані, що містяться в документах, зокрема, якщо існує достатньо підстав вважати, що особа вчинила або має намір вчинити правопорушення. 
Відповідно до ст.9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.
Згідно з п.8 ч.1 ст.23 Закону України "Про Національну поліцію" поліція відповідно до покладених на неї завдань у випадках, визначених законом, здійснює провадження у справах про адміністративні правопорушення, приймає рішення про застосування адміністративних стягнень та забезпечує їх виконання.
Пунктом 11 ч.1 ст.23 Закону України "Про Національну поліцію" визначено, що поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі.
Згідно з частиною 5 статті 14 Закону України "Про дорожній рух" учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху.
Згідно п.1.3 ПДР України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306 (далі - ПДР України), учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил. Особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством (пункт 1.9 ПДР).
Згідно пункту 4 Розділу І Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України від 07 листопада 2015 року N 1395 та зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 10 листопада 2015 року за N1408/27853, у разі виявлення правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, розгляд якого віднесено до компетенції Національної поліції України, поліцейський виносить постанову у справі про адміністративне правопорушення без складання відповідного протоколу.
Постанова виноситься у разі виявлення адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, передбачених, зокрема, частинами першою, другою ст.126 КУпАП.
Відповідно до пункту 1 та 2 розділу III Інструкції № 1395 справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення, за місцем проживання особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, за місцем реєстрації транспортного засобу та на місці вчинення адміністративного правопорушення. Постанова у справі про адміністративні правопорушення, передбачені, зокрема, частиною 1 статті 126 КУпАП виноситься на місці вчинення адміністративного правопорушення.
З аналізу вищезазначених норм вбачається, що посадова особа Національної поліції наділена повноваженнями щодо здійснення контролю за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками, які реалізуються, зокрема, у разі виявлення правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зокрема, порушень, передбачених частиною 1 статті 126 КУпАП, розглядати справи про адміністративне правопорушення та винесення постанови у справі про адміністративне правопорушення, без складення відповідного протоколу про адміністративне правопорушення на місці вчинення адміністративного правопорушення.
Аналогічна правова позиція викладена Верховним Судом у постанові від 04 квітня 2018 року провадження №К/9901/10493/18.
Положеннями ч.2 ст.19 Конституції України встановлено, що органи державної влади, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
За приписами статті 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Згідно із статтею 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото - і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
Отже, притягнення особи до адміністративної відповідальності, можливе лише за наявності події адміністративного правопорушення та вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними доказами.
В розумінні ст.72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів.
Відповідно до ч.1 ст.73 КАС України належними є докази, які містять інформацію щодо предмету доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмету доказування. 
Відповідно до ст.77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Визначений цією правовою нормою обов`язок відповідача - суб`єкта владних повноважень довести правомірність рішення, дії чи бездіяльності не виключає визначеного частиною першою цієї статі обов`язку позивача довести ті обставини, на яких ґрунтуються його вимоги. 
Як встановлено з досліджених судом відеозаписів з реєстратора патрульного автомобіля та з нагрудної камери поліцейського, наданих на виконання ухвали суду -  у день та час, вказаний в оскаржуваній постанові, зафіксовано факт зупинки транспортного засобу "Toyota Rav4", реєстраційний номер НОМЕР_1  на вул.Мирна в с.Оженин та зафіксовано, що в автомобілі на водійському сидінні сидить ОСОБА_1 . В подальшому під час спілкування з працівниками поліції ОСОБА_1 не заперечував що керував транспортним засобом.
З огляду на викладене, у поліцейських було достатньо підстав вважати, що під час руху автомобілем керував саме він, а відтак суд приходить до висновку, що зазначені позивачем доводи на заперечення обставин, викладених в оскаржуваній постанові не знайшли свого підтвердження та спростовуються наданими доказами.
Таким чином, суд приходить до обґрунтованого переконання про відсутність підстав для висновку, що працівниками поліції було невірно встановлено особу водія та не вбачає порушень під час оформлення адміністративних матеріалів стосовно ОСОБА_1 , які б ставили під сумнів його вину у вчиненні інкримінованого правопорушення.
За наведених обставин пояснення ОСОБА_1 про невизнання вини та заперечення факту керування транспортним засобом суд до уваги не приймає та розцінює їх як обраний спосіб захисту, з метою уникнення від відповідальності. 
Також згідно відеозапису на місці події не було інших осіб, які могли б керувати транспортним засобом в цей час.
Будь-яких належних та допустимих доказів, окрім власних пояснень, які б спростовували встановлені судом обставини та підтверджували б обставини, на які посилається позивач в частині керування транспортним засобом його дружиною (власний відеозапис з місця події, покази свідків, тощо), останній суду не надав.
Таким чином, доводи позивача про те, що він не був водієм в розумінні ПДР України та не керував автомобілем, судом не приймається до уваги, оскільки спростовуються наданими доказами, які були досліджені судом.
Суд також звертає увагу, що позивач на вимогу працівника поліції дійсно не надав реєстраційні документи на транспортний засіб, чим порушив вимоги п.2.1б ПДР, що також підтверджує його вину у вчиненні інкримінованого йому правопорушення. 
Оцінюючи надані докази, суд приходить до висновку, що позивачем не наведено переконливих обґрунтувань заявлених позовних вимог та не надано належних та допустимих доказів на їх підтвердження, таким чином не доведено відсутність його вини у вчиненні адміністративного правопорушення, за яке він був притягнутий до адміністративної відповідальності.
Інші доводи позивача, які викладені в позовній заяві суд вважає такими, що не впливають на притягнення його до адміністративної відповідальності, не виключають ознак адміністративного правопорушення.
Відповідно до ст.252 КУпАП інспектор поліції оцінив докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи у їх сукупності та виніс постанову про притягнення позивачки до адміністративної відповідальності за порушення ПДР.
За приписами КУпАП розгляд справи і накладення штрафу інспекторами поліції фактично відбувається в спрощеному порядку, відтак особа, яка притягується до адміністративної відповідальності за порушення правил у сфері дорожнього руху, має спростовувати виявлене порушення на місці його вчинення та під час розгляду справи про адміністративне правопорушення, в іншому випадку правомірність своїх дій доводити у судовому порядку.
Докази на підтвердження упередженого ставлення працівника поліції щодо позивача в матеріалах справи відсутні і такі не надано позивачем. Підстав ставити під сумнів об`єктивність уповноваженого працівника відповідача по відношенню до позивача суду не наведено. 
Таким чином, в судовому засіданні встановлено, що оскаржувана постанова у справі про адміністративне правопорушення відповідає дійсним обставинам справи, винесена з дотриманням норм чинного законодавства, позиція позивача щодо недотримання відповідачем вимог законодавства при притягненні його до адміністративної відповідальності не знайшла свого підтвердження в судовому засіданні.
Особливості провадження у справах з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень щодо притягнення до адміністративної відповідальності визначені статтею 286 КАС України.
Згідно з п.1 ч.3 ст.286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення.
Беручи до уваги встановлені обставини справи, суд вважає, що при розгляді справи про адміністративне правопорушення відповідач діяв на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, а вина позивача доводиться належними та допустимими доказами. Водночас, позивачем не надано доказів, які б свідчили про обґрунтованість заявлених ним позовних вимог.
Таким чином, суд приходить до висновку про відсутність фактичних та правових підстав для задоволення позовних вимог ОСОБА_1 .
На підставі викладеного та керуючись ст.ст.73-77, 90, 241-246, 255, 286 КАС України, -
ухвалив : 

В задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 (зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ) до Головного управління Національної поліції в Рівненській області (юридична адреса: м. Рівне, вул. Хвильового, 2, код ЄДРПОУ 40108761), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору : інспектор ВП №3 Рівненського РУП ГУНП в Рівненській області Продун Роман Іванович (місце знаходження: м.Острог, пр.Незалежності,87), про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕНА №6580623 від 28.01.2026 та закриття провадження у справі - відмовити.  

Рішення може бути оскаржене безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня його проголошення. Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Острозького районного суду	Венгерчук А.О.