Справа № 761/50261/25
Провадження № 2/761/6380/2026

РІШЕННЯ 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 березня 2026 року Шевченківський районний суд міста Києва у складі:
головуючого судді      Сіромашенко Н.В.,
за участі секретаря судового засідання   Голуба О.А.,
позивача   ОСОБА_1 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві у порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом  ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Турбекс інжиніринг Україна» про стягнення заборгованості по заробітній платі та компенсації, -

ВСТАНОВИВ:

У грудні 2025 року позивач звернувся до Шевченківського районного суду м. Києва з позовом до ТОВ «Турбекс інжиніринг Україна», в якому просив: 1) стягнути з відповідача на користь позивача несплачену заробітну плату (борг по заробітній платі) у сумі 243 000,24 грн.; 2) стягнути з відповідача борг по сплаті податків до Пенсійного фонду України з заробітної плати позивача; 3) стягнути з відповідача на користь позивача компенсацію у розмірі всього строку затримки заборгованості по заробітній платі у розмірі 243 000,43 грн., в тому числі три середньомісячні безперечних зарплати згідно КЗпП України; 4) стягнути з відповідача на користь позивача компенсацію у розмірі шести місячних заробітних плат у розмірі 97 020,00 грн., згідно статті 117 КЗпП України; 5) стягнути з відповідача на користь позивача компенсацію за моральну шкоду у розмірі 35 000,00 грн..
Позов обґрунтовує тим, що позивач він працював у ТОВ «Турбекс інжиніринг Україна» з 01.07.2024 по 28.08.2025 на посаді інженера-конструктора, на підставі наказу про прийом на роботу №13К від 28.06.2024 та, маючи борг по заробітній платі, ще й отримав з Пенсійного фонду України його індивідуальні відомості про застраховану особу і дізнався, що роботодавець не сплатив жодних податків до Пенсійного фонду України за весь час його роботи у відповідача із нарахованої йому заробітної плати. В подальшому, він звільнився з ТОВ «Турбекс інжиніринг Україна» згідно статті 38 КЗпП України, у зв`язку з тим, що роботодавець не виплатив йому заробітну плату майже за 14 місяців трудової діяльності. При звільненні він отримав наказ №7К від 28.08.2025 та довідку про заборгованість по заробітній платі у розмірі 243 000,24 грн. Зазначає, що у день звільнення і, навіть, після він не отримав розрахунок по заробітній платі, у зв`язку з чим вимушене ний був звертатися до директора Довбищука О.М. та головного інженера Малікова О.І. з проханням повернути борг по заробітній платі, але, крім обіцянок, позивач більше нічого не отримав. У зв`язку з цим, він вимушений звернутися до суду за захистом свого порушеного права.
Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 03.12.2025 вищевказана позовна заява надійшла в провадження судді Сіромашенко Н.В..
Ухвалою судді Шевченківського районного суду м. Києва від 18.12.2024 відкрито провадження та постановлено розгляд цивільної справи проводити в порядку загального позовного провадження.
Протокольною ухвалою суду від 11.02.2026 закрито підготовче судове засідання та призначено справу до судового розгляду.
В судовому засіданні позивач просив позов задовольнити з підстав, зазначених в ньому, та ухвалити відповідне рішення, надав пояснення, аналогічні викладеним в позові.
Представник відповідача в судове засідання не з`явився, про розгляд справи повідомлявся належним чином, причину неявки до суду не повідомив, відзив на позовну заяву не подав.
Вислухавши пояснення позивача, дослідивши письмові докази, які містяться в матеріалах справи, суд приходить до наступного.
Судом установлено, що ОСОБА_1 наказом №13-К від 28.06.2024 був прийнятий на посаду інженера-конструктора ТОВ «Турбекс Інжиніринг Україна» з 01.07.2024.
28.08.2025 ОСОБА_1 був звільнений з посади інженера - конструктора ТОВ «Турбекс Інжиніринг Україна» за власним бажанням на підставі ст. 38 КЗпП України згідно з наказом N7-К від 28.08.2025.
З довідки щодо заборгованості по заробітній платі вбачається, що станом на день її видання заборгованість ТОВ «Турбекс Інжиніринг Україна» перед ОСОБА_1 становить 243 400,24 гривень, у тому числі утримання із заробітної плати - 67 931,24 гривень (сукупний дохід - 311 331,48 гривень).
Відомості про проведення з позивачем повного розрахунку на день ухвалення судового рішення відсутні.
Відповідно до ч. 1 ст. 94 КЗпП України заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку власник або уповноважений ним орган виплачує працівникові за виконану ним роботу.
Частиною 1 ст. 115 КЗпП України, ст. 24 Закону України «Про оплату праці» передбачено, що заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором, але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів.
Відповідно до ст. 241-1 КЗпП строки виникнення і припинення трудових прав та обов`язків обчислюються роками, місяцями, тижнями і днями. Коли строки визначаються днями, то їх обчислюють з дня, наступного після того дня, з якого починається строк.
Відповідно до ч. 1 ст. 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум.
Так, абзацом третім пункту 2 розділу ІІ Порядку встановлено, що середньомісячна заробітна плата обчислюється, виходячи з виплат за останні два календарні місяці роботи, що передують місяцю, в якому відбувається подія, з якою пов`язана дана виплата.
Згідно з абзацом першим пункту 2 розділу ІІІ Порядку при обчисленні середньої заробітної плати враховуються всі суми нарахованої заробітної плати згідно із законодавством та умовами трудового договору, крім визначених у пункті 4 цього Порядку.
Відповідно до абзацу четвертого пункту 2 Порядку якщо протягом останніх двох календарних місяців працівник не працював, середня заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за попередні два місяці роботи. Якщо і протягом цих місяців працівник не відпрацював жодного робочого дня, середня заробітна плата обчислюється відповідно до останнього абзацу пункту 4 цього Порядку.
Відповідно до пункту 5 розділу IV Порядку нарахування виплат у всіх випадках збереження середньої заробітної плати провадиться виходячи з розміру середньоденної (годинної) заробітної плати.
Згідно з пунктом 8 розділу IV Порядку нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком. Середньоденна (годинна) заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, - на число календарних днів за цей період.
Середньомісячне число робочих днів розраховується діленням на 2 сумарного числа робочих днів за останні два календарні місяці згідно з графіком роботи підприємства, установи, організації, встановленим з дотриманням вимог законодавства. (абзац четвертий пункту 8 розділу IV Порядку).
Аналогічна позиція щодо розрахунку розміру середнього заробітку за весь час затримки по день фактичного розрахунку викладена у постанові Верховного Суду України від 21.01.2015 по справі №6-195цс134.
Судом встановлено, що відповідач не виконував свого обов`язку та своєчасно не сплачував позивачу заробітну плату, внаслідок чого утворилась заборгованість в розмірі 243 400,24 грн., що відповідач підтвердив довідкою про дохід позивача з 01.07.2024 по 29.08.2025.
Оскільки позивач звільнився з роботи, то відповідач мав виплатити всі суми, що належать ОСОБА_1 від ТОВ «Турбекс Інжиніринг Україна», в день його звільнення. Проте відповідач цього обов`язку не виконав, чим порушив права позивача, що має наслідком задоволення вимог про стягнення боргу по заробітній платі в сумі 243 400,24 грн. 
Враховуючи, що зобов`язання з виплати нарахованої заробітної плати відповідачем не виконані, суд вважає вимоги позивача про стягнення такої заборгованості обгрунтованими.
Щодо стягнення компенсації у розмірі всього строку затримки заборгованості по заробітній платі, в тому числі 3 середньомісячні безперечних зарплат, встановлено наступне.
Позивач посилається на те, що вихідна допомога працівникові виплачується внаслідок порушення роботодавцем законодавства про працю, колективного чи трудового договору у розмірі, не менше тримісячного середнього заробітку тож компенсація у розмірі не менше 3 трьох заробітних плат є безперечною.
Поняття та підстави виплати вихідної допомоги визначені статтею 44 КЗпП України. За змістом цієї норми вихідна допомога - це грошова виплата працівникові, який звільнений з роботи не з власної ініціативи, яку виплачує роботодавець у випадках, передбачених законом або сторонами.
Вихідна допомога не ототожнюється із заробітною платою, оскільки її розмір не пов`язаний з кількістю і якістю праці, а лише з фактом звільнення працівника з визначених законом підстав, що виплачуються працівникові при звільненні. Тобто, основним завданням вихідної допомоги є матеріальне забезпечення звільненого працівника в період пошуку ним нової роботи.
Відповідно до ст.44 КЗпП України при припиненні трудового договору з підстав, зазначених у пункті 6 статті 36 та пунктах 1, 2 і 6 статті 40, пункті 6 частини першої статті 41 цього Кодексу, працівникові виплачується вихідна допомога у розмірі не менше середнього місячного заробітку; у разі призову або вступу на військову службу, направлення на альтернативну (невійськову) службу (пункт 3 статті 36) - у розмірі двох мінімальних заробітних плат; внаслідок порушення роботодавцем законодавства про працю, колективного чи трудового договору, вчинення мобінгу (цькування) стосовно працівника або невжиття заходів щодо його припинення (статті 38 і 39) - у розмірі, передбаченому колективним договором, але не менше тримісячного середнього заробітку; у разі припинення трудового договору з підстав, зазначених у пункті 5 частини першої статті 41, - у розмірі не менше ніж шестимісячний середній заробіток.
Відповідно до підпункту є пункту 1 Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженої постановою Кабінету Міністрів України від 8 лютого 1995 р. № 100, цей порядок застосовується у випадках виплати вихідної допомоги.
Позивач просить стягнути з відповідача на його користь вихідну допомогу у розмірі трьохмісячного середнього заробітку, згідно ст. 44 КЗпП України, що складає 243 000,43 грн.
Однак, позивачем не надано доказів та розрахунків, що компенсація вихідної допомоги, передбачена ст. 44 КЗпП України, становить 243 000,43 грн., а тому в цій частині слід відмовити за необґрунтованістю.
Щодо стягнення компенсації у розмірі 97 020,00 грн., згідно статті 117 КЗпП України, встановлено наступне.
Як вбачається з матеріалів справи, відповідач в день звільнення позивача не провів з ним розрахунок, зокрема не виплатив нараховану заробітну плату за період з липня 2024 по серпень 2025 року у сумі 243 400,24 грн., що підтверджується відповідною довідкою.
Отже судом встановлено, що з вини відповідача не виплачено всіх належних позивачу при звільненні сум з дотриманням строків, встановлених ст. 116 КЗпП України. Будь-яких доказів на спростування вказаної обставини суду надано не було.
Частиною 1 статті 117 КЗпП України визначено, що у разі невиплати з вини роботодавця належних звільненому працівникові сум у строки, визначені статтею 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку, але не більш як за шість місяців.
Суд, вважає, що з відповідача на користь позивача не підлягає стягненню середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні у межах шести місяців у сумі 97 020,00 грн., оскільки позивачем не надано доказів щодо розміру середньоденної заробітної плати, обрахованої у відповідності до Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08.02.1995 №100. Відповідних клопотань щодо витребування будь-яких доказів позивачем не заявлялось.
Щодо стягнення компенсації за моральну шкоду у розмірі 35 000,00 грн встановлено наступне.
Відповідно до ст. 237-1 КЗпП України, відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя.
Відповідно до ст. 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.
Згідно ст. 1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діяти чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.
Частиною 1 ст. 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Відповідно до загальних підстав цивільно - правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача та вини останнього в її заподіянні.
Крім того, умовою відповідальності за моральну шкоду є неправомірне рішення, дія чи бездіяльність, внаслідок яких завдано моральну шкоду. Зобов`язання відшкодувати моральну (немайнову) шкоду виникає лише за умови, що вказана шкода ж безпосереднім наслідком певної протиправної дії (бездіяльності).
Відповідно до п. 7 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», заподіяна моральна шкода відшкодовується тій фізичній чи юридичній особі, права якої були безпосередньо порушені протиправними діями (бездіяльністю) інших осіб.
Ураховуючи те, що позивач не надав доказів того, що незаконні дії відповідача призвели до моральних страждань та психологічних переживань, втрати нормальних життєвих зв`язків позивача, які б вимагали від нього додаткових зусиль для організації свого життя, то заподіяння моральної шкоди позивачу не знайшло свого підтвердження в судовому засіданні. За таких обставин у задоволенні вимог позову про стягнення з відповідача на користь позивача моральної шкоди у розмірі 35 000,00 грн необхідно відмовити.
З огляду на наведене, позов підлягає частковому задоволенню.
Судові витрати розподіляються відповідно до ст. 141 ЦПК України.
Керуючись статтями 2-4, 12, 13, 141, 258, 259, 263-265, 268, 351-355 ЦПК України, суд -
В И Р І Ш И В:
Позов  ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Турбекс інжиніринг Україна» про стягнення заборгованості по заробітній платі та компенсаціїзадовольнити частково.
Стягнути із Товариства з обмеженою відповідальністю «Турбекс інжиніринг Україна» на користь ОСОБА_1 заборгованість по заробтній платі у сумі 243000 (двісті сорок три тисячі) грн 24 коп., судовий збір у розмірі 1211 (одна тисяча двісті одинадцять) грн 20 коп.
В іншій частині позову відмовити.
Рішення може бути оскаржено до Київського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом 30 днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому копія повного судового рішення не була вручена в день його складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом 30 днів з дня вручення йому копії повного судового рішення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Повне найменування сторін:
Позивач:  ОСОБА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , адреса місця проживання: АДРЕСА_1 ;
Відповідач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Турбекс інжиніринг Україна», код ЄДРПОУ 44395715, адреса місцезнаходження: 04050, м. Київ, вул. Юрія Іллєнка, 81-А.

Суддя: Н.В. Сіромашенко