Справа № 629/5221/25
Провадження№2-а/629/4/26 
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17.02.2026 року Лозівський міськрайонний суд Харківської області у складі: головуючого судді Попова О.Г., за участю секретаря Олексенко Т.В., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до адміністративної комісії при виконавчому комітеті Лозівської міської ради Харківської області про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення, -
встановив:
ОСОБА_1 звернувся до суду з заявою, в якій просить поновити строк для подання позовної заяви; скасувати постанову адміністративної комісії при виконавчому комітеті Лозівської міської ради Харківської області № 9/86 від 02.07.2025 про накладення адміністративного стягнення у розмірі 850 грн. Зазначає, що з постановою не згоден, оскільки процедура притягнення до адміністративної відповідальності відбулась з порушенням норм матеріального та процесуального права, а також суперечить завданням КУпАП. Події, викладені інспектором у протоколі про адміністративне правопорушення, не відповідають дійсності. Непокошена територія не є власністю ОСББ «4-36», а належить Лозівській територіальній громаді.
Позивач до суду не з`явився, надав заяву про розгляд справи за його відсутності за наявними матеріалами, позовні вимоги підтримав. Також надав додаткові пояснення, в яких зазначив, що схематичні карти прибирання, наведені у додатках 2-10 до Правил благоустрою території населених пунктів Лозівської міської територіальної громади №1750 від 27.09.2019 р., представлені у довільному форматі у вигляді кольорової схеми, розроблені та затверджені неналежним чином. Схеми меж утримання прилеглої території підприємств, установ та організацій мікрорайону 4 м. Лозова Харківської області (Додаток 5 до Правил благоустрою території населених пунктів Лозівської міської територіальної громади), яку представник відповідача наводить в обґрунтування своєї позиції, не являються містобудівною документацією та не можуть визначати межі прибудинкової та прилеглої території буд. 36 м-н 4 м. Лозова. У містобудівній документації м. Лозова Харківської області не існує жодних установчих документів, які б передавали у власність прибудинкову територію буд. 36 м-н 4 до ОСББ «4-36», або відводили межі земельної ділянки, або затверджували межі утримання прилеглих територій, тому встановити межі прибудинкової та відповідно прилеглої території ОСББ «4-36» неможливо. Зазначені земельні ділянки наразі належать Лозівській територіальній громаді, та, відповідно, обов`язку здійснювати покіс трави заввишки більше ніж 10 см. на ОСББ «4-36» не розповсюджуються.
Представник відповідача надав заяву про розгляд справи за його відсутності за наявними матеріалами, а також відзив, в якому просив у задоволенні позову відмовити. Зазначив, що на думку позивача, абз.10 має бути застосований тільки у разі не виконання систематичного покосу трави. Однак, у протоколі № б/н від 06.06.2025 зазначено про здійснення покосу трави, але не у повному обсязі. Дана обставина, а саме, здійснення покосу трави підтверджується й самим позивачем по справі. Отже, вбачається протиріччя між ствердженнями позивача та фактичним обставинам. Крім того, пунктом 2 рішення Лозівської міської ради № 1750 затверджено межі утримання прилеглої території підприємств, установ та організацій м.Лозова (додаток 1 до Правил). Матеріали адміністративної справи та додані до неї докази у вигляді фото, Правил благоустрою території населених пунктів і Лозівської міської територіальної громади № 1750 від 27.09.2019 та додатків до них свідчать, що прилегла до будинку 36, 4 мікрорайону м.Лозова, визначена рішенням Лозівської міської ради від 27 вересня 2019 року, належить до об`єкта благоустрою м. Лозова, а також ту обставину, що означена територія є прилеглою територією. Пунктом 1 ч. 2 ст. 18 Закону № 2807-IV унормовано, що підприємства, установи та організації у сфері благоустрою населених пунктів зобов`язані утримувати в належному стані об`єкти благоустрою (їх частини), що перебувають у їх власності або користуванні, а також визначену правилами благоустрою території населеного пункту прилеглу до цих об`єктів територію (п. 1 ч. 2 ст. 18 Закону № 2807-IV). З оглядом на вище викладене, аналізуючи фактичні обставини та означених правових норм дає підстави стверджувати про наявність правових підстав про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності, та як наслідок, не звільняє останнього, як голови ОСББ «4-36» від обов`язку утримувати в належності стані прилеглу до прилеглу територію.
Фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось на підставі ч. 4 ст. 229 КАС України.
Суд, дослідивши матеріали справи, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог і наданих доказів, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, встановив наступне.
Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 20 КАС України місцевим загальним судам як адміністративним судам підсудні адміністративні справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності.
Приписами ч. 1 ст. 2 КАС України передбачено, що завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Відповідно до ч. 3 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії).
За змістом ч. 2 ст. 9 КАС України суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Статтею 7 КУпАП гарантовано, що ніхто не може бути підданим заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставі і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюються на основі суворого додержання законності.
Відповідно до ст. 245 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.
Стаття 280 КУпАП передбачає, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Особливості розгляду справ про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване в автоматичному режимі, безпеки на автомобільному транспорті та про порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксоване в режимі фотозйомки (відеозапису), встановлюються статтями 279-1-279-8 цього Кодексу.
Відповідно до ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.
Частиною 1 статті 251 Кодексу України про адміністративні правопорушення передбачено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами. Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.
Згідно із ч. 2 ст. 283 КУпАП постанова у справі про адміністративне правопорушення повинна містити: найменування органу (прізвище, ім`я та по батькові, посада посадової особи), який виніс постанову; дату розгляду справи; відомості про особу, стосовно якої розглядається справа (прізвище, ім`я та по батькові (за наявності), дата народження, місце проживання чи перебування; опис обставин, установлених під час розгляду справи; зазначення нормативного акта, що передбачає відповідальність за таке адміністративне правопорушення; прийняте у справі рішення.
Суд зазначає, що відповідно до частини другої статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. 
Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 є головою правління об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «4-36», діючи на підставі Статуту, затвердженого Установчими зборами зі створення об`єднання співвласників багатоквартирного будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 29.10.2020 року (ЄДРПОУ 43955159), та Протоколу установчих зборів зі створення ОСББ «4-36» від 29.10.2020 року.
06.06.2025 інспектором відділу контролю у сфері благоустрою УЖКГБ Натягіною Л.В. відносно ОСОБА_1 складено протокол про адміністративне правопорушення за ст. 152 КУпАП.
Постановою адміністративної комісії при виконавчому комітеті Лозівської міської ради Харківської області № 9/86 від 02.07.2025 ОСОБА_1 визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 152 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у розмірі 850,00 грн. 
Відповідно до вказаної постанови, ОСОБА_1 станом на 05.06.2025 за адресою: м-н 4, буд. 36, м. Лозова Харківської області здійснено покіс трави на прилеглій території не в повному обсязі, що є порушенням п.3.2 розділу ІІІ Правил благоустрою території населених пунктів Лозівської міської територіальної громади № 1750 від 27.09.2019.
У протоколі про адміністративне правопорушення від 06.06.2025 у графі «пояснення особи, що притягається до адміністративної відповідальності» позивач зазначив про те, що ОСББ «4-36» на даний час не має вільних коштів для покосу трави. Територія, яка не покошена, не є власністю ОСББ «4-36». Звернутися до депутата ОСОБА_2 щодо сприяння в придбанні палива для покосу трави.
Відповідно до п.п. 7 п. «а» ч. 1 ст. 30 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» від 21.05.1997 року № 280/97, до відання виконавчих органів сільських, селищних, міських рад належить і організація благоустрою населених пунктів.
Правові, економічні, екологічні, соціальні та організаційні засади благоустрою населених пунктів встановлено Законом України «Про благоустрій населених пунктів» від 06.09.20015 року № 2807-IV (подалі - Закон № 2807-IV). 
Частиною 1 ст. 1 Закону 2807-IV встановлено, що благоустрій населених пунктів це комплекс робіт з інженерного захисту, розчищення, осушення та озеленення території, а також соціально-економічних, організаційно-правових та екологічних заходів з покращання мікроклімату, санітарного очищення, зниження рівня шуму та інше, що здійснюються на території населеного пункту з метою її раціонального використання, належного утримання та охорони, створення умов щодо захисту і відновлення сприятливого для життєдіяльності людини довкілля. 
У відповідності до ст. 2 цього Закону, благоустрій населених пунктів передбачає: розроблення і здійснення ефективних і комплексних заходів з утримання територій населених пунктів у належному стані, їх санітарного очищення, збереження об`єктів загального користування, а також природних ландшафтів, інших природних комплексів і об`єктів; організацію належного утримання та раціонального використання територій, будівель, інженерних споруд та об`єктів рекреаційного, природоохоронного, оздоровчого, історико-культурного та іншого призначення; створення умов для реалізації прав та виконання обов`язків суб`єктами у сфері благоустрою населених пунктів. 
Згідно з п. 2 ст. 10 Закону № 2807-IV до повноважень сільських, селищних і міських рад у сфері благоустрою населених пунктів належить: затвердження правил благоустрою територій населених пунктів. 
Підприємства, установи та організації у сфері благоустрою населених пунктів зобов`язані утримувати в належному стані об`єкти благоустрою (їх частини), що перебувають у їх власності або користуванні, а також визначену правилами благоустрою території населеного пункту прилеглу до цих об`єктів територію (п. 1 ч. 2 ст. 18 Закону № 2807-IV).
Відповідно до ч. 1, 2 ст. 20 Закону № 2807-IV організацію благоустрою населених пунктів забезпечують місцеві органи виконавчої влади та органи місцевого самоврядування відповідно до повноважень, установлених законом. Благоустрій здійснюється в обов`язковому порядку на всій території населеного пункту (села, селища, міста). 

Частиною 4 ст. 20 цього Закону передбачено, що рішення місцевих органів виконавчої влади та органів місцевого самоврядування щодо благоустрою території певного населеного пункту є обов`язковим для виконання розміщеними на цій території підприємствами, установами, організаціями та громадянами, які на ній проживають. 
Правила благоустрою території населеного пункту - це нормативно-правовий акт, яким установлюються вимоги щодо благоустрою території населеного пункту. У разі якщо відповідною сільською, селищною, міською радою не прийнято рішення про затвердження Правил, застосовуються Типові правила. Орган місцевого самоврядування забезпечує вільний доступ населення до затверджених Правил (ч. 1 ст. 34 Закону № 2807-IV).
Рішенням Лозівської міської ради № 1750 від 27.09.2019, розміщеним на сайті Лозівської міської ради за посиланням https://lozovarada.gov.ua/rishennya-lmr/rishennya-lmr-za-2019-rik.html, затверджено Правила благоустрою території населених пунктів Лозівської територіальної громади згідно з додатками до даного рішення у вигляді схем, які визначають порядок здійснення благоустрою та утримання територій об`єктів благоустрою міста Лозова, регулюють права та обов`язки учасників правовідносин у сфері благоустрою території міста, визначають здійснення ефективних і комплексних заходів утримання території населених пунктів у належному стані, їх санітарного очищення, збереження об`єктів загального користування, а також природних ландшафтів, інших природних комплексів і об`єктів, створення умов для реалізації прав та виконання обов`язків суб`єктами у сфері благоустрою населених пунктів. 
У Правилах наведені нижче терміни вживаються в таких значеннях (п.1.5): закріплена територія - територія навколо будівлі чи споруди визначена та закріплена рішенням органу місцевого самоврядування за власником (користувачем) будівлі (споруди), з метою організації ним благоустрою відповідної території та її подальшого утримання, яка є складовою частиною населеного пункту. прибудинкова територія -територія навколо багатоквартирного будинку, визначена на підставі відповідної містобудівної та землевпорядної документації, у межах земельної ділянки, на якій розташовані багатоквартирний будинок і належні до нього будівлі та споруди, що необхідна для обслуговування багатоквартирного будинку та задоволення житлових, соціальних і побутових потреб власників (співвласників та наймачів (орендарів) квартир, а також нежитлових приміщень, розташованих у багатоквартирному будинку; прилегла територія - територія, яка межує із об`єктом благоустрою (його частиною) або спорудою (тимчасовою спорудою), розташованою на об`єкті благоустрою по його периметру, а також територія, яка межує з власною територією (приватною, орендованою земельною ділянкою, закріпленою територією) по периметру огорожі чи споруди. Межі прилеглої території визначені цими Правилами.
Пунктом 2 зазначеного рішення Лозівської міської ради № 1750 затверджено межі утримання прилеглої території підприємств, установ та організацій м.Лозова (додаток 1 до Правил благоустрою території Лозівської міської об`єднаної територіальної громади).
Також, вказаним рішенням затверджено схеми меж утримання прилеглої території підприємств, установ та організацій.
Згідно схем меж утримання прилеглої території підприємств, установ та організацій (додаток 5 до Правил) вбачається, що прибудинкова територія (внутрішня сторона двору) будинку 36 на м-ні 4 в м. Лозова становить 30 метрів (межі прибудинкових територій окреслено червоною лінією).
Згідно п.1.6 Правил, вони є обов`язковими для виконання на території Лозівської ОТГ фізичними та юридичними особами, об`єднаннями громадян, підприємствами, установами, організаціями незалежно від форм власності і підпорядкування, їх керівниками, працівниками, та громадянами незалежно від місця проживання. 
Відповідно до п.3.2 розділу ІІІ Правил, підприємства, установи й організації, фізичні особи а також суб`єкти господарювання на власних та закріплених територіях повинні здійснювати увесь комплекс робіт, спрямованих на забезпечення та постійне підтримання чистоти і порядку, збереження зелених насаджень (у тому числі): регулярне знищення бур`янів, скошення трави заввишки більше ніж 10 см, видалення сухостійних дерев та чагарників, видалення сухого та пошкодженого гілля та забезпечення їх видалення.
Пунктом 1 ч. 2 ст. 18 Закону № 2807-IV унормовано, що підприємства, установи та організації у сфері благоустрою населених пунктів зобов`язані утримувати в належному стані об`єкти благоустрою (їх частини), що перебувають у їх власності або користуванні, а також визначену правилами благоустрою території населеного пункту прилеглу до цих об`єктів територію (п. 1 ч. 2 ст. 18 Закону № 2807-IV).
Матеріали адміністративної справи та додані до неї докази у вигляді фото, Правил благоустрою території населених пунктів і Лозівської міської територіальної громади № 1750 від 27.09.2019 та додатків до них свідчать, що прилегла до будинку 36 на 4 мікрорайоні в м.Лозова Харківської області територія належить до об`єкта благоустрою м. Лозова та є прилеглою територією, утримання якої покладається на ОСББ 4-36 м.Лозова, головою якого є позивач ОСОБА_1 .
Відповідно до ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 78 цього Кодексу.
Під час розгляду справи позивач не надав будь-яких доказів, які спростовують висновки, викладені в постанові про накладення адміністративного стягнення, яка оскаржується.
Враховуючи вище викладене, надаючи оцінку наявним у справі доказам, суд дійшов висновку, що підстави для скасування оскаржуваної постанови відсутні, зважаючи на що відмовляє у задоволенні позову.
Згідно зі ст.244 Кодексу адміністративного судочинства України, під час ухвалення рішення, суд, окрім іншого, має вирішити як розподілити між сторонами судові витрати.
Відповідно до ст.132 КАС України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
За змістом вимог ст.139 КАС України у разі відмови у задоволенні вимог позивача судові витрати понесені останнім не відшкодовуються.
Оскільки суд відмовляє в задоволенні позову, судові витрати понесені позивачем не підлягають відшкодованою.
Керуючись ст.ст. 243-245, 286 КАС України, суд, -
ухвалив:
У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до адміністративної комісії при виконавчому комітеті Лозівської міської ради Харківської області про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення - відмовити.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Апеляційна скарга подається безпосередньо до Другого апеляційного адміністративного суду.
Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду
Учасник справи, якому повне рішення не було вручено в день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом десяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Позивач –  ОСОБА_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 .
Відповідач – адміністративна комісія при виконавчому комітеті Лозівської міської ради Харківської області, адреса: Харківська обл., м. Лозова, вул. Ярослава Мудрого, буд. 1, ЄДРПОУ 06716633.

Суддя      Олексій ПОПОВ