Справа №295/3498/26
Категорія 285
1-кп/295/679/26

В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
19.03.2026 року м. Житомир

Богунський районний суд м. Житомира у складі:
головуючої судді ОСОБА_1 ,
за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,
сторін кримінального провадження:
прокурора ОСОБА_3 
обвинуваченого ОСОБА_4 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Житомирі кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №12026060610000009 від 05.01.2026, про обвинувачення
ОСОБА_4 ,  ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Троянів Житомирського району Житомирської області, громадянина України, з неповною середньою освітою, непрацюючого, неодруженого, на утриманні неповнолітніх дітей не має, військовозобов`язаного, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 336 КК України, -
В С Т А Н О В И В :
ОСОБА_4 , який перебуває на військовому обліку військовозобов`язаних у ІНФОРМАЦІЯ_2 (далі - ІНФОРМАЦІЯ_3 ), пройшов військово-лікарську комісію, відповідно до висновку якої 05.10.2025 визнаний придатним до військової служби у військових частинах забезпечення, ТЦК та СП, ВВНЗ, навчальних центрах, про що видано довідку військово-лікарської комісії від 05.10.2025, після чого йому 07.10.2025 вручено повістку про необхідність прибуття 09.10.2025 о 08 годині 00 хвилин за викликом до пункту мобілізації до ІНФОРМАЦІЯ_4 за адресою: АДРЕСА_2 для подальшої відправки до військового підрозділу з метою проходження військової служби за мобілізацією з попереднім проходженням навчання.
У подальшому, у невстановлений досудовим розслідуванням день та час, але не пізніше 09.10.2025 у ОСОБА_4 виник протиправний умисел, спрямований на ухилення від проходження військової служби за мобілізацією, на особливий період. 
Продовжуючи реалізацію свого протиправного умислу, 09.10.2025 та у наступні дні ОСОБА_4 не прибув до пункту мобілізації ІНФОРМАЦІЯ_4 без поважних причин, залишившись при цьому за місцем своєї реєстрації за адресою: АДРЕСА_1 , та таким чином ухилився від призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період.
Відповідно до ч. 1 ст. 337 КПК України судовий розгляд проводиться лише стосовно особи, якій висунуте обвинувачення, і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акту.
У судовому засіданні обвинувачений свою вину у вчиненні інкримінованого йому злочину визнав повністю та надав суду показання, які за своїм змістом відповідають викладеним в обвинувальному акті обставинам кримінального правопорушення, зазначив, що не має бажання проходити військову службу під час мобілізації на особливий період, просив суворо його не карати.
Показання обвинуваченого послідовні і логічні, а тому не викликають сумнівів у правильності розуміння ним змісту обставин кримінального правопорушення, які ним не оспорювались, добровільності та істинності його позиції.
При визначенні обсягу та порядку дослідження доказів, прокурор висловив думку про недоцільність дослідження доказів щодо обставин, які ніким не оспорюються, запропонував обмежитися допитом обвинуваченого, дослідженням документів, які характеризують особу ОСОБА_4 . 
Обвинувачений підтримав думку прокурора щодо запропонованого порядку дослідження доказів.
Зважаючи на те, що фактичні обставини справи ніким із учасників судового провадження не оспорюються, суд на підставі ч. 3 ст. 349 КПК України, визнав їх встановленими у судовому засіданні та вважав недоцільним дослідження доказів щодо цих обставин, обмежившись допитом обвинуваченого, дослідженням письмових документів і матеріалів, які характеризують його особу.
При цьому, суд переконався у відсутності сумнівів щодо добровільності позиції учасників судового провадження, яким роз`яснено про позбавлення права на оскарження в апеляційному порядку визнаних ними фактичних обставини справи.
Допитавши обвинуваченого, дослідивши надані сторонами письмові документи, суд вважає, що винуватість ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення доведена повністю та кваліфікує його діяння за ст. 336 КК України, як умисне діяння, що виразилось в ухиленні від призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період.
Згідно з вимогами ч. 2 ст. 65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.
Відповідно до ч. 2 ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.
Призначаючи покарання обвинуваченому, суд керується положеннями статей 65 - 67 КК України, роз`ясненнями, викладеними у п. п. 1, 2, 5 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24.10.2003 «Про практику призначення судами кримінального покарання», а також виходить із принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання.
Обираючи вид і міру покарання обвинуваченому, суд враховує, що відповідно ст. 12 КК України кримінальне правопорушення, передбачене ст. 336 КК України, є нетяжким кримінальним правопорушенням у сфері забезпечення призову та мобілізації.
Так, обвинувачений ОСОБА_4 , будучи військовозобов`язаним і придатним до військової служби, повідомленим у визначеним законом порядку про призов на військову службу під час загальної мобілізації в особливий період, не з`явився до ІНФОРМАЦІЯ_5 , чим ухилився від призову. 
Обвинувачений раніше не судимий, офіційно непрацевлаштований, неодружений, на утриманні неповнолітніх дітей не має, на обліку у спеціалізованих медичних закладах не перебуває, характеризується посередньо.
Обставин, що пом`якшують покарання  ОСОБА_4 відповідно до ст. 66 КК України, не встановлено.
Обставин, що обтяжують покарання  ОСОБА_4 , згідно зі ст. 67 КК України, не встановлено.
Кримінальне правопорушення, хоч і відноситься до категорії нетяжких злочинів, однак дії вчинені обвинуваченим носять велику суспільну небезпечність, оскільки, відповідно до ч. 1 ст. 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є конституційним обов`язком громадян України, а в умовах збройної агресії з боку іншої держави, захист Вітчизни набуває особливого значення.
З огляду на наведене, ухилення від захисту Батьківщини під час військової агресії ворога свідчить про підвищену небезпеку вчиненого ОСОБА_4 злочину.
Зважаючи на те, що покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню інших кримінальних правопорушень, з огляду на безальтернативність санкції статті, враховуючи позицію державного обвинувача, суд вважає, що виправлення та перевиховання обвинуваченого неможливе без ізоляції від суспільства, а тому обирає йому покарання у вигляді позбавлення волі в межах санкції статті.
Підстав для застосування більш суворого покарання за конкретних обставин справи та даних про особу обвинуваченого, так само як і ст. ст. 69, 75 КК України суд не вбачає, оскільки це не забезпечить у повній мірі такої важливої мети покарання, як запобігання вчиненню аналогічних кримінальних правопорушень іншими особами, всупереч положенню статей 50,65 КК України.
На переконання суду, саме таке покарання є справедливим і достатнім для виправлення обвинуваченого та запобігання вчиненню ним нових кримінальних правопорушень, а також не потягне за собою порушення засад виваженості, що включає наявність розумного балансу між охоронюваними інтересами суспільства та правами особи, яка притягається до кримінальної відповідальності.
Процесуальні витрати та речові докази у кримінальному провадженні відсутні. Арешт на майно не накладався. Цивільний позов не заявлено.
Підстав для обрання запобіжного заходу щодо обвинуваченого суд не вбачає.
На підставі викладеного вище, керуючись ст. ст. 369-371, 373-374, 382 КПК України, суд -
У Х В А Л И В :
ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 336 КК України, та призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк 3 (три) роки.
Початок строку відбування покарання  ОСОБА_4  обчислювати з моменту його затримання з метою приведення вироку до виконання.
Запобіжний захід стосовно  ОСОБА_4  до набрання вироком законної сили не обирати.
Вирок суду не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень ч. 3 ст. 349 КПК України.
Апеляційна скарга на вирок суду в іншій частині може бути подана до Житомирського апеляційного суду через Богунський районний суд м. Житомира протягом тридцяти днів з моменту його проголошення.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя