Справа № 585/1892/25 
Номер провадження 1-кп/585/157/26 

В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 березня 2026 року м.Ромни

Роменський міськрайонний суд Сумської області в складі:
головуючого - судді ОСОБА_1 , 
секретар судового засідання - ОСОБА_2 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань в м.Ромни в режимі відеоконференції кримінальну справу по матеріалах кримінального провадження № 12025200470000358 про обвинувачення: 
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , уродженця м. Черкаси Черкаської області, українця, громадянина України, не одруженого, не працюючого, раніше не судимого, мешканця АДРЕСА_1 , 
у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 125, ч. 1 ст. 122 КК України,

з участю сторін кримінального провадження:
прокурора - ОСОБА_4 ,
потерпілих: ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ,
обвинуваченого - ОСОБА_3 ,
захисника - ОСОБА_7 ,

В С Т А Н О В И В:

У провадженні Роменського міськрайонного суду Сумської області перебуває кримінальне провадження № 12025200470000358 про обвинувачення ОСОБА_3 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 125, ч. 1 ст. 122 КК України.
У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 та потерпілі: ОСОБА_5 , ОСОБА_6 звернулися до суду з клопотанням про затвердження угоди про примирення, укладеної між ними. 
Згідно даної угоди ОСОБА_3 визнав себе винуватим у скоєнні кримінальних правопорушень за наступних обставин:
01.05.2025 року ОСОБА_3 , близько 23 години перебував в будинку за спільним місцем мешкання матері ОСОБА_6 та вітчима ОСОБА_5 за адресою: АДРЕСА_1 . В подальшому, між ОСОБА_3 та ОСОБА_6 , ОСОБА_5 виникла сварка, внаслідок якої у ОСОБА_3 виник злочинний умисел на умисне протиправне заподіяння тілесних ушкоджень. 
Реалізовуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_3 діючи умисно, протиправно, усвідомлюючи суспільну небезпечність свого діяння, спрямованого на заподіяння тілесних ушкоджень потерпілим, з метою умисного протиправного спричинення тілесних ушкоджень, підійшов до ОСОБА_5 і перебуваючи напроти нього, реалізуючи свій злочинний умисел, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій - посягання на здоров`я іншої людини, тобто діючи умисно, наніс удар кулаком правої руки у ліву ділянку голови між вухом та чолом, згодом наніс удар кулаком правої руки в ділянку лівої частини щелепи та в нижню губу, після чого наніс удар кулаком лівої руки у лобну ділянку справа, зачепивши ділянку носа. Згодом, коли ОСОБА_5 намагався піднятися з дивану, ОСОБА_3 наніс удар кулаком правої руки у ліву частину щелепи, після чого ОСОБА_5 впав поблизу дивану, а ОСОБА_3 наніс ще удар правою рукою в ділянку лівого ока. У відповідності з висновком судово-медичної експертизи № 171 від 06.05.2025 року, встановлено, що у гр. ОСОБА_5 виявлено «Тілесні ушкодження у вигляді перелому носової кістки та ушитих ран, кожне окремо, за ступенем тяжкості мають ознаки ЛЕГКИХ, що спричинили короткочасний розлад здоров`я тривалістю більше 6, але не більше 21 дня (згідно пунктів 2.3.2а, 2.3.3 «Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень», затверджених Наказом № 6 МОЗ України від 17.01.1995 р. та тілесні ушкодження у вигляді синців та саден, кожне окремо, за ступенем тяжкості мають ознаки ЛЕГКИХ тілесних ушкоджень (згідно пунктів 2.3.2б, 2.3.5 «Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень», затверджених Наказом № 6 МОЗ України від 17.01.1995 р.
Не зупиняючись на вчиненому, продовжуючи свою злочинну діяльність, в подальшому, ОСОБА_3 , підійшов до своєї матері ОСОБА_6 та наніс удар кулаком лівої руки у лобну ділянку голови справа, згодом удар кулаком лівої руки у щелепу справа та удар кулаком правої руки у щелепу зліва, після чого, стоячи ззаду ОСОБА_6 , ОСОБА_3 здійснив удар кулаком лівої руки у грудну клітину зліва, а саме у ребра. У відповідності з висновком судово-медичної експертизи №187 від 13.05.2025 року встановлено, що у гр. ОСОБА_6 виявлено «Тілесні ушкодження у вигляді переломів 5-6 ребер зліва, пневмоториксу, що не були небезпечними для життя в момент заподіяння, але потребують тривалого лікування і за ступенем тяжкості, кожне окремо, мають ознаки ушкоджень СЕРЕДНЬОЇ тяжкості за ознакою тривалого розладу здоров`я більше, ніж 21 день (згідно пунктів 2.2.1, 2.2.2 «Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень», затверджених Наказом №6 МОЗ України від 17.01.1995 р.).
Таким чином, ОСОБА_3 з прямим умислом вчинив дії, передбачені диспозицією ч. 2 ст. 125 КК України - спричинення умисного легкого тілесного ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров`я, та дії, передбачені диспозицією ч. 1 ст. 122 КК України - спричинення умисного середньої тяжкості тілесного ушкодження, тобто умисного ушкодження, яке не є небезпечним для життя і не потягло за собою наслідків, передбачених у статті 121 КК України, але таке, що спричинило тривалий розлад здоров`я.
ОСОБА_3 свою вину у скоєнні кримінальних правопорушень визнав повністю і просив суд затвердити досягнуту між ним та потерпілими угоду, на укладення якої він добровільно погодився.
Потерпілі: ОСОБА_5 , ОСОБА_6 також просили затвердити угоду про примирення. 
Захисник ОСОБА_7 також просив затвердити угоду про примирення, укладену між обвинуваченим та потерпілими.
Прокурор вважає, що угода підлягає затвердженню, не суперечить вимогам законодавства.
Суд, дослідивши угоду про примирення від 13 березня 2026 року, укладену між потерпілими: ОСОБА_5 , ОСОБА_6 та обвинуваченим ОСОБА_3 , дійшов наступного висновку.
Відповідно п. 1 ч. 1 ст. 468 КПК України у кримінальному провадженні може бути укладена угода про примирення між потерпілим та підозрюваним чи обвинуваченим.
Згідно ч. 3 ст. 469 КПК України угода про примирення між потерпілим та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості та у кримінальному провадженні у формі приватного обвинувачення.
Умови угоди не суперечать вимогам КПК України, відповідають інтересам суспільства, не порушують права, свободи чи інтереси сторін або інших осіб, укладення угоди відбулося добровільно, умови, які б ускладнювали виконання угоди обвинуваченим, не встановлено. 
Суд переконався, що укладення угоди сторонами є також добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді. 
При цьому судом з`ясовано, що обвинувачений цілком розуміє права, визначені п. 1 ч. 5 ст. 474 КПК України, наслідки укладення та затвердження даної угоди, передбачені п.1 ч.1 ст. 473 КПК України, характер обвинувачення, вид покарання, а також інші заходи, які будуть застосовані до нього у разі затвердження угоди судом.
Потерпілі: ОСОБА_5 , ОСОБА_6 також розуміють наслідки укладення та затвердження даної угоди, визначені п. 2 ч. 1 ст. 473 КПК України. 
Виходячи з викладеного, суд дійшов висновку про можливість затвердження угоди про примирення і призначення обвинуваченому узгодженої сторонами міри покарання:
- за ч. 1 ст. 122 КК України - із застосуванням ст. 69 КК України у виді штрафу в розмірі 500 (п`ятсот) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 8500 (вісім тисяч п`ятсот) гривень.
- за ч. 2 ст. 125 КК України - у виді штрафу в розмірі 100 (сто) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 1700 (одну тисячу сімсот) гривень. 
На підставі ч. 1 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим сторони погодились на призначення покарання у виді штрафу в розмірі 500 (п`ятсот) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 8500 (вісім тисяч п`ятсот) гривень. 
Відповідно п. 5 ч. 6 ст. 194 КПК України застосувати до ОСОБА_3 обмежувальний захід: 
1) направити обвинуваченого ОСОБА_3 для проходження програми для кривдників; 
2) заборонити обвинуваченому ОСОБА_3 перебувати за місцем проживання потерпілих ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , як осіб, які постраждала від домашнього насильства за адресою: АДРЕСА_2 , на строк 2 (два) місяці.
Витрати по справі відсутні. Речові докази по справі відсутні.
Керуючись ст. ст. 373, 374, 394, 471, 473, 475 КПК України, суд

У Х В А Л И В:

Затвердити угоду від 13 березня 2026 року про примирення, укладену між обвинуваченим ОСОБА_3 , та потерпілими: ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , відповідно якої:
ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України і призначити покарання із застосуванням ст. 69 КК України у виді штрафу в розмірі 500 (п`ятсот) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 8500 (вісім тисяч п`ятсот) гривень;
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 125 КК України і призначити покарання у виді штрафу в розмірі 100 (сто) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 1700 (одну тисячу сімсот) гривень. 
На підставі ч. 1 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим остаточно ОСОБА_3 призначити покарання у виді штрафу в розмірі 500 (п`ятсот) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 8500 (вісім тисяч п`ятсот) гривень. 
Відповідно п. 5 ч. 6 ст. 194 КПК України застосувати до ОСОБА_3 обмежувальний захід: 
1) направити обвинуваченого ОСОБА_3 для проходження програми для кривдників; 
2) заборонити обвинуваченому ОСОБА_3 перебувати за місцем проживання потерпілих: ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , як осіб, які постраждала від домашнього насильства за адресою: АДРЕСА_2 , на строк 2 (два) місяці.
Запобіжний захід ОСОБА_3 до вступу вироку в законну силу, не обирати.
Вирок може бути оскаржений до Сумського апеляційного суду через Роменський міськрайонний суд Сумської області протягом 30 днів з дня його проголошення.
Копію вироку суду негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення апеляційної інстанції.

СУДДЯ РОМЕНСЬКОГО  МІСЬКРАЙОННОГО СУДУ	  ОСОБА_1