ПЕРШИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 
17 лютого 2026 року справа №200/4380/25 

м. Дніпро

Перший апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді Сіваченка І.В., суддів: Блохіна А.А., Гаврищук Т.Г., розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу представника позивача Александрова Олексія Олександровича на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 29 вересня 2025 року (повне судове рішення складено 29 вересня 2025 року) у справі № 200/4380/25 (суддя в І інстанції Смагар С.В.) за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії,

УСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Військової частини НОМЕР_1 , в якому просив:
- визнати протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_1 , яка полягає у непідготовці та у ненадані ОСОБА_1 оновленої довідки про щомісячні додаткові види грошового забезпечення та премію для призначення пенсії відповідно до Закону України “Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб” та оновленої довідки про розміри щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавок, доплат, підвищень) та премій для обчислення пенсії відповідно до ст. 43 Закону України “Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб” та пункту 7 постанови КМУ від 17.07.1992 №393 (зі змінами), із зазначенням в них: виплати грошової компенсації за невикористану щорічну основну відпустку, виплату грошової компенсації за невикористану додаткову відпустку, виплати матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань, які були здійснені ОСОБА_1 при звільнені його з військової служби;
- зобов`язати військову частину НОМЕР_1 підготувати та надати ОСОБА_1 виправлену довідку про щомісячні додаткові види грошового забезпечення та премію для призначення пенсії відповідно до Закону України “Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб” та виправлену довідку про розміри щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавок, доплат, підвищень) та премій для обчислення пенсії відповідно до ст. 43 Закону України “Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб” та абзацу восьмого пункту 7 постанови КМУ від 17.07.1992 №393 (зі змінами) із зазначенням в них виправлених сум нарахованого грошового забезпечення за період 01.02.2023 по 23.05.2023, а саме:
за лютий 2023р. – 33193,43 грн.; за березень 2023р. – 33193,43 грн.; за квітень 2023р. – 25113,61 грн., а також із додатковим визначенням в довідках:
- грошового забезпечення, нарахованого за період військової служби у травні 2023, окремо від визначення виплат за виконанням рішення Донецького окружного адміністративного суду № 200/5194/24 від 18.09.2024, які були нараховані при звільненні з військової служби згідно наказу командира військової частини НОМЕР_1 № 143 від 23.05.2023;
- додаткової винагороди в розмірі до 30000 гривень за період військової служби з 01.02.2023 по 23.05.2023, відповідно до п.1. Постанови Кабінету міністрів України від 28 лютого 2022 р. №168.
Позивач в обґрунтування позовних вимог зазначив, що довідка від 21.02.2025 № 233 та довідка від 21.02.2025 №233/1 не відповідають фактично нарахованим виплатам: у зазначених довідках невірно визначено грошове забезпечення ОСОБА_1 за період з лютого 2023р. по квітень 2023р., а саме невірно зазначено: за лютий 2023р. – 24728,93 грн.; за березень 2023р. – 24728,93 грн.; за квітень 2023р. – 24728,93 грн. Відповідно до довідки форми ОК-5 про індивідуальні відомості про застраховану особу з Реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування від 14.03.2025 ОСОБА_1 за період з лютого 2023р. по квітень 2023р. військовою частиною НОМЕР_1 були здійснені наступні виплати грошового забезпечення: за лютий 2023р. – 33193,43 грн.; за березень 2023р. – 33193,43 грн.; за квітень 2023р. – 25113,61 грн. Також позивач зазначає, що відповідачем не визначено грошове забезпечення, яке нараховане за період військової служби позивача у травні 2023р., окремо від виплат за виконанням рішення Донецького окружного адміністративного суду № 200/5194/24 від 18.09.2024 в довідці зазначено виплати, які були здійснені при звільненні з військової служби згідно наказу командира військової частини НОМЕР_1 № 143 від 23.05.2023. Також наголошує, що у довідках не зазначені нарахування додаткової винагороди в розмірі до 30000,00 гривень пропорційно в розрахунку на місяць за період військової служби ОСОБА_1 з 01.02.2023 по 23.05.2023, відповідно до п.1. Постанови Кабінету міністрів України «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» від 28 лютого 2022 року № 168.
Вважаючи такі дії відповідача протиправними та такими, що суперечать вимогам законодавства України, позивач звернувся до суду із цим позовом.

Рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 29 вересня 2025 року у задоволенні позовних вимог відмовлено.

Не погодившись з таким судовим рішенням, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати рішення місцевого суду, прийняти нове, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права.
В обґрунтування апеляційної скарги зазначає практично ті самі доводи, якими вмотивовано позовну заяву.

Апеляційний розгляд здійснено в порядку письмового провадження.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 Кодексу адміністративного судочинства України (далі – КАС України) суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги.
Суд апеляційної інстанції, заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи і обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, дослідивши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, вважає за необхідне вимоги, викладені в апеляційній скарзі, залишити без задоволення, з таких підстав.

Наказом командира військової частини НОМЕР_1 від 21.11.2016 №350 було зараховано ОСОБА_1 до списків особового складу військової частини НОМЕР_1 . Згідно наказу командира військової частини НОМЕР_1 №143 від 23.05.2023 ОСОБА_1 було виключено зі списків особового складу військової частини НОМЕР_1 з 23.05.2023 за підпунктом «а» — по досягненню граничного віку перебування на військовій службі (20.02.2023).
Рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 18.09.2024 в адміністративній справі № 200/5194/24, яке набрало законної сили 08.11.2024, зобов`язано військову частину НОМЕР_1 підготувати та видати ОСОБА_1 оновлену довідку про щомісячні додаткові види грошового забезпечення та премію для призначення пенсії відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» та оновлену довідку про розміри щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавок, доплат, підвищень) та премій для обчислення пенсії відповідно до ст. 43 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» та пункту 7 постанови КМУ від 17.07.1992 №393 (зі змінами), із зазначенням в них: виплати грошової компенсації за невикористану щорічну основну відпустку, виплату грошової компенсації за невикористану додаткову відпустку, виплати матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань, які були здійснені при звільненні з військової служби, згідно наказу командира військової частини НОМЕР_1 №143 від 23.05.2023.
22.04.2025 представник позивача на відповідь на адвокатський запит від 18.03.2025 отримав від військової частини НОМЕР_1 лист від 22.04.2025 №796 з довідкою про щомісячні додаткові види грошового забезпечення та премію для призначення пенсії відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» від 21.02.2025 № 233 та довідкою про розміри щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавок, доплат, підвищень) та премій для обчислення пенсії відповідно до ст. 43 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» та абзацу восьмого пункту 7 постанови КМУ від 17.07.1992 №393 (зі змінами) від 21.02.2025 №233/1.

При ухваленні рішення апеляційний суд виходив з наступних мотивів та керувався такими положеннями законодавства.
Відповідно до ч. 43 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» пенсії особам з числа військовослужбовців (крім військовослужбовців строкової служби) рядового, сержантського, старшинського та офіцерського складу, особам, які мають право на пенсію за цим Законом, та членам їх сімей обчислюються з розміру грошового забезпечення, враховуючи відповідні оклади за посадою, оклади та/чи доплати за військове (спеціальне) звання, військовим (спеціальним) званням, процентну надбавку (доплату) за вислугу років, щомісячні додаткові види грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення) та премії в розмірах, установлених законодавством, з якого було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.
Відповідно до п 7. Постанова Кабінет міністрів України від 17 липня 1992 року № 393 «Про порядок обчислення вислуги років, призначення та виплати пенсій і грошової допомоги особам, які мають право на пенсію відповідно до Закону України “Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб”, крім військовослужбовців строкової служби і членів їх сімей та прирівняних до них осіб» пенсії обчислюються з розміру грошового забезпечення, з якого було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011 р. - страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування з урахуванням таких його видів:
- відповідного окладу за посадою (для поліцейських, відряджених до органів державної влади, установ та організацій із залишенням на службі в Національній поліції, які отримували при цьому грошове забезпечення та звільнені із служби безпосередньо з посад у таких органах, установах та організаціях,
- відповідних окладів, установлених за рівнозначними (аналогічними) посадами в Національній поліції), окладу/доплати за військовим (спеціальним) званням (для осіб рядового і начальницького складу органів і підрозділів цивільного захисту - щомісячної надбавки за спеціальне звання) та відсоткової надбавки/доплати за вислугу років у розмірах, установлених за останньою штатною посадою, займаною перед звільненням;
- щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення, крім щомісячних надбавок (доплат), установлених особам, які мають право на пенсію за вислугу років згідно із законодавством і залишені за їх згодою та в інтересах справи на службі) та премії. Розмір щомісячних додаткових видів грошового забезпечення та премії визначається за 24 останні календарні місяці служби підряд перед звільненням. Середня сума щомісячних додаткових видів грошового забезпечення та премії визначається шляхом ділення на 24 загальної суми цих видів грошового забезпечення за 24 останні календарні місяці служби підряд перед звільненням.
Позивач наголошує, що довідка від 21.02.2025 № 233 та довідка від 21.02.2025 №233/1 не відповідають фактично нарахованим виплатам: У зазначених довідках невірно визначено грошове забезпечення ОСОБА_1 за період з лютого 2023р. по квітень 2023р., а саме невірно зазначено: за лютий 2023р. – 24728,93 грн.; за березень 2023р. – 24728,93 грн.; за квітень 2023р. – 24728,93 грн. Позивач обґрунтовує свої позовні вимоги тим, що відповідно до довідки форми ОК-5 про індивідуальні відомості про застраховану особу з Реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування від 14.03.2025 ОСОБА_1 за період з лютого 2023р. по квітень 2023р. військовою частиною НОМЕР_1 були здійснені наступні виплати грошового забезпечення: за лютий 2023р. – 33193,43 грн.; за березень 2023р. – 33193,43 грн.; за квітень 2023р. – 25113,61 грн.
З цього приводу суд зазначає, що у спірних довідках від 21.02.2025 № 233 від 21.02.2025 №233/1 зазначені щомісячні додаткові види грошового забезпечення позивача, в той час як в Реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування зазначаються всі види виплаченого грошового забезпечення, як основного, так і додаткового, в тому числі, одноразові. Отже, суд вважає некоректним здійснення позивачем порівняння та обґрунтування позовних вимог різницею між сумами у довідках та даними Реєстру.
Щодо посилання позивача на те, що відповідачем не визначено грошове забезпечення, яке нараховане за період військової служби позивача у травні 2023р., окремо від виплат за виконанням рішення Донецького окружного адміністративного суду № 200/5194/24 від 18.09.2024.
Згідно з пунктом 7 ПКМ України від 17.07.1992 № 393 «Про порядок обчислення вислуги років, призначення та виплати пенсій….» пенсії обчислюються з розміру грошового забезпечення, з урахуванням таких його видів: відповідних окладів за посадою, військовим званням та відсоткової надбавки за вислугу років, щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення) та премії за 24 повні місяці. Позивача було звільнено 23.05.2023.
Отже, при обчисленні розміру пенсії не повинен враховуватися травень 2023 року, оскільки даний місяць є не повним.
Щодо вимоги позивача про додаткове визначення в довідках додаткової винагороди в розмірі до 30000 гривень за період військової служби з 01.02.2023 по 23.05.2023, відповідно до п.1. Постанови Кабінету міністрів України від 28 лютого 2022 року №168, суд зазначає наступне.
Як встановлено судом з пояснень відповідача та доданих до позову доказів, позивачу не було нараховано та виплачено додаткову винагороду в розмірі до 30000 гривень за період військової служби з 01.02.2023 по 23.05.2023 відповідно до п.1. Постанови Кабінету міністрів України від 28 лютого 2022 року №168.
Відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 р. №168 додаткова винагорода виплачується: у розмірі 30 000 гривень військовослужбовцям, які здійснюють бойові (спеціальні) завдання в період здійснення заходів, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, у розрахунку на місяць пропорційно часу виконання таких завдань.
Наказом Міністерства оборони України від 26 вересня 2023 року № 566, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 27 вересня 2023 року за № 1705/40761, затверджено зміни до Порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, затвердженого наказом Міністерства оборони України від 07 червня 2018 року № 260, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 26 червня 2018 року за № 745/32197, які упорядкували особливості виплати додаткової винагороди військовослужбовцям Збройних Сил України.
Перелік бойових (спеціальних) завдань, за виконання яких здійснюється виплата додаткової винагороди в розмірі 30 000 гривень визначені пунктом 4 Особливостей. Документи, які підтверджують участь військовослужбовців у виконанні бойових (спеціальних) завдань визначені пунктом 8 Особливостей.
Додаткова винагорода нараховується та виплачується згідно наказів командира військової частини НОМЕР_1 відповідно до рапортів, наданих підрозділом, а саме - пропорційно безпосередньої участі у бойових діях та забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебування безпосередньо в районах їх ведення (здійснення), зокрема на тимчасово окупованій Російською Федерацією території України, на території між позиціями сил оборони та позиціями військ держави – агресора.
Як зазначає відповідач, за період з 01.02.2023 по 23.05.2023 позивач не був залучений до виконання вищезазначених завдань.
Суд зазначає, що предметом даної справи є видача довідок з оновленими даними, а не неправомірність чи правомірність нарахування та виплати додаткової винагороди в розмірі до 30000 гривень позивачу за період військової служби з 01.02.2023 по 23.05.2023, відповідно до п.1. Постанови Кабінету міністрів України від 28 лютого 2022 р. № 168, чи відсутності таких виплат.
Більш того, в постанові від 10 грудня 2024 року в справі № 580/9551/23 зазначено, що винагорода, установлена пунктом 1 постанови № 168, не є складовою щомісячного додаткового виду грошового забезпечення.
Верховний Суд сформулював такий правовий висновок:
Суми отриманої додаткової грошової винагороди, установленою постановою № 168, не підлягають включенню до довідки про розміри щомісячних додаткових видів грошового забезпечення для обчислення пенсії відповідно до статті 43 Закону №2262-XII та пункту 7 порядку № 393.
Згідно з ч. 5 ст. 242 КАС України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
Відповідно до ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.
Розглянувши подані документи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що позовні вимоги є необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню.
Згідно з ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
Відповідно до ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Оцінивши докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтувалося на їх всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, та враховуючи всі наведені обставини, місцевий суд дійшов правильного висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню.
Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків місцевого суду.
Відповідно до положень ч. 1 ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду – без змін, якщо визнає, що суд правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Керуючись статями 291, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329, 331 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу представника позивача ОСОБА_2 – залишити без задоволення.
Рішення Донецького окружного адміністративного суду від 29 вересня 2025 року у справі № 200/4380/25 – залишити без змін.
Повне судове рішення – 17 лютого 2026 року.
Постанова набирає законної сили з дати її ухвалення та може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення в порядку, передбаченому статтею 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Колегія суддів І. В. Сіваченко

А. А. Блохін

Т. Г. Гаврищук