Справа № 562/3970/25
Р І Ш Е Н Н Я
ІМЕНЕМ У К Р А Ї Н И
"12" березня 2026 р.

Здолбунівський районний суд Рівненської області
в складі: головуючого судді Кушніра О.Г.,
секретар судового засідання Парфенюк Т.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Здолбунів Рівненської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності, -

в с т а н о в и в:

У поданій в системі «Електронний суд» заяві представник позивача-адвокат Ярмольчук В.С. просить визнати за ОСОБА_1 в порядку спадкування за законом право власності на гараж АДРЕСА_1 , що залишився після смерті її чоловіка ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , обґрунтовуючи тим, що за відсутності правовстановлюючих документів позивач не може оформити вказане спадкове майно.
Відзив на позов відповідач не подавала.
Сторони у судове засідання не з`явилися, хоча про дату, час і місце судового засідання повідомлялися належним чином відповідно до вимог ст.ст.128-130 ЦПК України, клопотань про відкладення розгляду справи у зв`язку з неможливістю прибуття з поважних причин не надходило. 
Згідно поданих заяв представник позивача позовні вимоги підтримав повністю, а відповідач позов визнає, просять розглянути справу без їх участі. 
З`ясувавши обставини та вивчивши матеріали справи, суд дійшов таких висновків.
Спірні правовідносини виникли у зв`язку із спадкуванням майна, що належало спадкодавцю.
Відповідно до ст.1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.
Спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини (ст.1222 ЦК України).
Згідно положень ст.1261, 1262 ЦК України) право на спадкування за законом у першу чергу мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки, а в другу чергу - рідні брати та сестри спадкодавця, його баба та дід як з боку батька, так і з боку матері.
Установлено та підтверджується відповідними свідоцтвами, що позивач ОСОБА_1 з 10 липня 1981 року перебувала в зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Після смерті ОСОБА_3 відкрилася спадщина на належне йому майно, однак доказів на підтвердження прийняття позивачем спадщини відповідно до положень ст.ст.1268, 1269 ЦК України матеріали справи не містять.
На підтвердження належності гаражного приміщення АДРЕСА_1 спадкодавцю ОСОБА_3 позивач надала рішення виконавчого комітету Здолбунівської міської ради народних депутатів №107 від 23 травня 1990 року, за яким вирішено дозволити переоформити на ім`я ОСОБА_3 вказаний гараж, який належав ОСОБА_4 за рішенням міськвиконкому №41 від 25 березня 1987 року.
Відповідно до ч.2 ст.41 Конституції України право приватної власності набувається в порядку, визначеному Законом. Ніхто не може бути протиправно її позбавлений, право приватної власності є непорушним. 
Аналогічний висновок викладений і в ч.1 ст.321 ЦК України та ст.1 Першого протоколу Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.
Право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів (ст.328 ЦК України).
Зміст права власності, полягає у праві володіння, користування та розпорядження своїм майном (ст.317 ЦК України). 
Відомості про набуття  ОСОБА_3 права приватної власності, а не лише отримання права користування після ОСОБА_4 , на вказаний гараж за рішенням міськвиконкому №107 від 23 травня 1990 року відповідно до чинного на час спірних правовідносин Цивільного кодексу Української РСР чи діючого на даний час законодавства матеріали справи не містять.
На замовлення позивача 02 травня 2025 року Фізичною особою-підприємцем ОСОБА_5 виготовлено технічний паспорт на гараж, розташований на АДРЕСА_1 , за яким гараж побудований у 1987 році та має такі розміри: висота - 2,9 м, площа основи - 24 кв.м., об`єм - 70 куб.м.
Однак наданий позивачем технічний паспорт не є правовстановлюючим документом і не підтверджує належності спадкодавцю ОСОБА_3 спірного майна. 
Крім того, належних та допустимих доказів у розумінні ст..77-78 ЦПК України законного володіння земельною ділянкою, на якій розміщений гараж, суду також не надано.
А відповідно до положень ст.12, 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін та кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.
З огляду на викладене суд дійшов висновку, що позовні вимоги є недоведеними, а тому в задоволені позову слід відмовити.
Керуючись ст.ст.258-273, 351 – 355 ЦПК України, суд
у х в а л и в:
У задоволені позову  ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності на нерухоме майно відмовити.
Рішення суду може бути оскаржено до Рівненського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до суду апеляційної інстанціїпротягом 30 /тридцяти/ днів з дня його проголошення. Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. 

Суддя: