ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 
10 квітня 2026 року 	Справа № 280/1265/26 м.Запоріжжя	
Запорізький окружний адміністративний суд у складі: головуючого судді Батрак І.В., розглянувши у порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу
за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ЛПКН АЛКО»
до Головного управління ДПС у Запорізькій області
третя особа на стороні відповідача, що не заявляє самостійних вимог на предмет позову Головне управління ДПС у Кіровоградській області
про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень

ВСТАНОВИВ:
Товариство з обмеженою відповідальністю «ЛПКН АЛКО» (далі - ТОВ «ЛПКН АЛКО», позивач) звернулось до Запорізького окружного адміністративного суду із позовом до Головного управління ДПС у Запорізькій області (далі - ГУ ДПС у Запорізькій області, відповідач), в якому просить суд визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення відповідача від 08.10.2025 №00173710708 та №00173760708.
Позовні вимоги обґрунтовує тим, що у наказі про проведення перевірки не зазначена конкретна підстава проведення фактичної перевірки саме позивача (з двох наведених). Формулювання підстав перевірки в наказі не дає цілковите розуміння, що саме стало підставою для перевірки. Стверджує, що приймаючи наказ про проведення фактичної перевірки позивача податковий орган лише обмежився посиланнями на норми чинного законодавства, в тому числі норми ПКУ, якими визначено підстави для проведення фактичної перевірки платника податків, але, при цьому, відповідач жодним чином не обґрунтував, що саме зумовило необхідність проведення перевірки цього підприємства, наявність (отримання) якої саме інформації стало приводом для її проведення. Зі змісту наказу про призначення перевірки не вбачається, яку саме інформацію про порушення платником податків тих вимог законодавства, що підпадають під предмет фактичної перевірки, отримано ГУ ДПС у Кіровоградській області, що стала у подальшому підставою для прийняття Наказу про проведення фактичних перевірок. Крім того, зауважує, що у наказі відсутні будь-які посилання на конкретні (фактичні) підстави призначення перевірки, крім посилання на норми, що їх регулюють; у наказі не відображено у рамках яких заходів ГУ ДПС у Кіровоградській області встановлено невідповідність діяльності позивача вимогам чинного законодавства; на підставі яких відомостей або документів (дата, номер, підпис уповноваженої особи) були встановлені факти сумнівності; сумнівність яких саме операцій (дата операції, характер та наслідки такої операції та інші докази вчинення таких операцій, показання свідків, працівників) була встановлена податковим органом. Відповідач не надав належним чином доказів, які б підтвердили, що підставою для прийняття наказу слугувала інформація про порушення позивачем вимог законодавства. У самому Наказі про призначення перевірки, податковий орган не конкретизує суть порушення. Крім того, вважає податкові повідомлення-рішення від 08.10.2025 №00173710708 та №00173760708 протиправними, оскільки відповідачем було порушено порядок проведення перевірки, відсутні конкретні (фактичні) підстави проведення перевірки, позивач або його представник були відсутні під час проведення перевірки, перевірку проведено без пред`явлення наказу та направлень позивачу. Зазначає, що особливість фактичних перевірок та їх відмінність від усіх інших перевірок, які проводяться податковими органами, полягає у тому, шо при їх проведенні перевіряються не бухгалтерські документи, а правильність фактичних дій (фактичного стану речей) суб`єкта підприємницької діяльності.
Ухвалою судді від 13.02.2026 відкрито спрощене позовне провадження у справі без повідомлення (виклику) сторін та проведення судового засідання за наявними у справі матеріалами в порядку, визначеному ст. 262 КАС України. Відповідачу запропоновано у 15-денний строк з дня отримання ухвали надати відзив на позовну заяву.
Відповідач позов не визнав, 19.02.2026 через систему «Електронний суд» надав до суду відзив (вх. №9135), в якому вказує, що У випадку наявності обґрунтованих підстав для призначення фактичної перевірки, не можна вважати протиправним наказ про її призначення, у якому наявне покликання на вимоги пп. 80.2.2 п. 80.2 ст. 80 ПК України, але не розкрито зміст наявної/отриманої інформації від державних органів або органів місцевого самоврядування про можливі порушення податкового законодавства, не конкретизовано норми права, які ймовірно порушив платник, із зазначенням доказів такого порушення. Покликання у наказі на пп. 80.2.2 п. 80.2 ст. 80 ПК України, що утримує в собі весь спектр необхідних елементів для визначення підстави для призначення перевірки (як правової, так і фактичної), можна вважати мінімально допустимим обсягом інформації в розумінні абз. 3 п. 81.1 ст. 81 ПК України, тому відсутні підстави вважати, що такий наказ породжує його неоднозначне трактування та/або невизначеність із фактичною підставою перевірки. Тому, на думку відповідача, такий наказ не можна вважати протиправним. Крім того, зауважує, що в наказі №1327-п від 18.08.2025 наявне посилання на суб`єкт та об`єкт, перевірка якого проводиться, зазначена точна адреса, вказані мета, вид перевірки, підстави для проведення перевірки, визначені ПК України, дата початку і тривалість перевірки, що узгоджується з положеннями статті 81 ПК України. Враховуючи вищезазначене, фактична перевірка була ініційована та проведена на підставі на підставі ст.19-1, пп. 20.1.2, 20.1.4, 20.1.8 – 20.1.11 п. 20.1 ст. 20, пп. 75.1.3 п. 75.1 ст. 75, пп. 80.2.2, пп.80.2.7 п.80.2 ст.80 ПК України з метою здійснення контролю за дотриманням платниками податків законодавства в частині ліцензування, виробництва, обліку, обігу, придбання, зберігання та транспортування підакцизних товарів. Пояснює, що в ході проведення перевірки встановлено порушення вимог, зокрема: п. 12 ст.3 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг», п.85.2 ст.85 ПК України. Таким чином, на думку відповідача, винесені податкові повідомлення-рішення від 08.10.2025 №00173710708 та №00173760708 є законними, обґрунтованими та такими, що не підлягають судовому скасуванню, а позовні вимоги є такими, що не підлягають задоволенню.
Ухвалою суду від 26.02.2026 залучено до участі в справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - Головне управління ДПС у Кіровоградській області (далі – ГУ ДПС у Кіровоградській області, третя особа).
Ухвалою суду від 26.02.2026 позовну заяву залишено без руху та позивачу встановлений строк для усунення недоліків позовної заяви терміном 5 календарних днів з дня вручення ухвали шляхом надання позивачем суду заяви про поновлення строку звернення до адміністративного суду, оформленої у відповідності до ст. 167 КАС України /або обґрунтувань за яких позивач вважає, що строк звернення до суду не пропущений, разом із доказами на підтвердження таких обставин.
Ухвалою суду від 03.03.2026 визнано поважними причини пропуску ТОВ «ЛПКН АЛКО» строку звернення до суду з даною позовною заявою та поновити йому строк звернення до адміністративного суду, вирішено продовжити розгляд адміністративної справи.
Пояснення третьою особою до суду надані 12.03.2026 через систему «Електронний суд» (вх. №13161, №13162), у яких зазначає, що з метою здійснення контролю за дотриманням платниками податків норм законодавства з питань регулювання обігу готівки, порядку проведення розрахунків, ведення касових операцій, наявності ліцензій, дотримання роботодавцем законодавства стосовно укладання трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами), порядку розрахунків з використанням електронних платіжних засобів за товари (послуги), а також тимчасово, на період до припинення або скасування дії воєнного стану в Україні, під час здійснення контролю за дотриманням платниками податків вимог законодавства щодо встановлених державою фіксованих цін, граничних цін та граничних рівнів торгівельної надбавки (націнки), на підставі пп. 80.2.2, 80.2.7 п. 80.2, п. 80.8 ст. 80 ПК України, відповідно до наказу від 18.08.2025 № 1327-П та направлень від 18.08.2025 №2641, №2642, працівниками ГУ ДПС у Кіровоградській області проведено фактичну перевірку магазину-кафе, розташованому за адресою: Кіровоградська область, м. Кропивницький, вул. Кільцева (кінцева зупинка маршруту № 103), де здійснює господарську діяльність ТОВ «ЛПКН АЛКО 2023». Вказує, що перед початком фактичної перевірки, відповідно до пп. 20.1.11 п. 20.1 ст. 20 ПК України, в магазині "Leprikon" (назва нанесена на магазині та відображається на розрахункових документах, що роздруковуються при проведенні розрахункових операцій) була проведена контрольна розрахункова операція, під час якої придбано 0,5 л пива на розлив "Софіївське", напій б/а "Мохіто" та напій алкогольний "The Glen Moris" на загальну суму 152,74 грн, при цьому розрахунок проведено виключно у безготівковій формі, в зв`язку з відмовою продавця ОСОБА_1 провести розрахунок у готівковій формі. Підприємству було надано запит про надання документів від 19.08.2025 б/н, в т.ч. які підтверджують походження товару, що знаходиться в реалізації в магазині і який відображено у вибірковому описі ТМЦ. Зауважує, що в ході перевірки та станом на 28.08.2025 підприємством документи зазначені у запиті не надано, в т.ч. документи які підтверджують походження товару, який відображений у вибірковому описі ТМЦ на загальну суму 43637,99 грн. Таким чином перевіркою встановлено торгівля необлікованим товаром за місцем його реалізації. Вартість необлікованого товару склала 43637,99 грн. Згідно з даними АІС "Податковий Блок" підприємство ТОВ «ЛПКН АЛКО 2023» діяльність за адресою: м. Кропивницький, вул. Кільцева, буд. Кінцева зупинка маршруту 103 розпочала з 07.04.2025 (дата перереєстрації ПРРО фіск. #4000726506). Термін дії ліцензії на право роздрібної торгівлі алкогольними напоями за вказаною адресою з 18.04.2025, при цьому згідно з електронними копіями фіскальних чеків, які надходять на сервер ДПС України та зберігаються в системі СОД РРО встановлено, що в період з 07.04.2025 по 11.04.2025 за вказаною адресою підприємство здійснювало роздрібну торгівлю алкогольними напоями на загальну суму 2821,51 грн. В ході перевірки продавець ОСОБА_1 відмовилась роздрукувати Х звіт з ПРРО та скласти опис готівкових коштів за місцем, що знаходяться на місці проведення розрахунків." Таким чином, пояснює, що перевіркою встановлено роздрібну торгівлю алкогольними напоями в період з 07.07.04.2025 по 11.04.2025 без одержання відповідної ліцензії.
Враховуючи приписи частини 5 статті 262 КАС України, справа розглядалася за правилами спрощеного позовного провадження без виклику учасників справи (у письмовому провадженні).
Датою ухвалення судового рішення в порядку письмового провадження є дата складання повного судового рішення (частина 5 статті 250 КАС України). 
Згідно з частиною 4 статті 229 КАС України у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Розглянувши матеріали справи, судом встановлені наступні обставини.
Згідно з офіційними відомостями, які містяться в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, ТОВ «ЛПКН АЛКО 2023» є суб`єктом господарювання, офіційно зареєстрованим 30.01.2023. Видами діяльності позивача є: 47.11 Роздрібна торгівля в неспеціалізованих магазинах переважно продуктами харчування, напоями та тютюновими виробами (основний); 46.39 Неспеціалізована оптова торгівля продуктами харчування, напоями та тютюновими виробами; 46.90 Неспеціалізована оптова торгівля; 47.19 Інші види роздрібної торгівлі в неспеціалізованих магазинах; 52.10 Складське господарство; 56.30 Обслуговування напоями; 63.99 Надання інших інформаційних послуг, н.в.і.у.; 68.20 Надання в оренду й експлуатацію власного чи орендованого нерухомого майна; 70.22 Консультування з питань комерційної діяльності й керування; 73.11 Рекламні агентства; 73.20 Дослідження кон`юнктури ринку та виявлення громадської думки; 77.11 Надання в оренду автомобілів і легкових автотранспортних засобів; 77.33 Надання в оренду офісних машин і устатковання, у тому числі комп`ютерів; 82.99 Надання інших допоміжних комерційних послуг, н.в.і.у.
На підставі пп. 20.1.2, 20.1.4, 20.1.8 – 20.1.11 п. 20.1 ст. 20, пп. 75.1.3 п. 75.1 ст. 75, пп. 80.2.2, 80.2.7 п.80.2 ст.80 Податкового кодексу України відповідно до наказу ГУ ДПС у Кіровоградській області від 18.08.2025 №1327-п вирішено провести фактичну перевірку ТОВ «ЛПКН АЛКО 2023» за адресою: Кіровоградська область, м. Кропивницький, вул. Кільцева ( кінцева зупинка маршруту № 103), тривалістю 10 діб, починаючи з 19 серпня 2025 року. Перевірку провести за період діяльності відповідно до ст. 102 Податкового кодексу України з метою здійснення контролю за дотриманням платниками податків норм законодавства з питань регулювання обігу готівки, порядку проведення розрахунків, ведення касових операцій, наявності ліцензій, дотримання роботодавцем законодавства стосовно укладання трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами), порядку розрахунків з використанням електронних платіжних засобів за товари (послуги), а також тимчасово, на період до припинення або скасування дії воєнного стану в Україні, під час здійснення контролю за дотриманням платниками податків вимог законодавства щодо встановлених державою фіксованих цін, граничних цін та граничних рівнів торгівельної надбавки (націнки).
19 серпня 2025 року на підставі наказу від 18.08.2025 №1327-п та направлень від 18.08.2025 №2641, №2642 фахівцями ГУ ДПС у Кіровоградській області проведено фактичну перевірку магазину-кафе за адресою: Кіровоградська область, м. Кропивницький, вул. Кільцева (кінцева зупинка маршруту № 103), у якому здійснює господарську діяльність позивач.
Перед початком фактичної перевірки, в магазині "Leprekon" (назва нанесена на магазині та відображається на розрахункових документах, що роздруковуються при проведенні розрахункових операцій) була проведена контрольна розрахункова операція, під час якої придбано 0,5 л пива на розлив "Софіївське", напій б/а "Мохіто" та напій алкогольний "The Glen Moris" на загальну суму 152,74 грн.
Перед початком фактичної перевірки зі службовими посвідченнями та направленнями ознайомлено особу, відповідальну за проведення розрахункових операцій - продавця-консультанта ОСОБА_1 , про що свідчить її підпис у відповідних графах направлень, копію наказу про проведення перевірки останньому вручено під підпис.
Продавцю ТОВ «ЛПКН АЛКО 2023» ОСОБА_1 19.08.2025 вручено письмовий запит про надання документів (їх належним чином завірених копій) від 19.08.2025 № б/н. В запиті про надання документів (копій документів) зазначено про необхідність надання до 10 год. 00 хв. 20.08.2025 копій первинних документів, що належать або пов`язані з предметом перевірки.
Під час перевірки 19.08.2025 продавцем ОСОБА_1 у присутності посадових осіб контролюючого органу вибірково знято залишки товарних запасів в магазині-кафе за адресою: Кіровоградська область, м. Кропивницький, вул. Кільцева (кінцева зупинка маршруту №103), що відображено у Акті зняття залишків товарних запасів, які зберігаються з метою реалізації на торгівельному об`єкті (Додаток №1 до акту фактичної перевірки) від 19.08.2025 на загальну суму 43637,99 грн.
Враховуючи той факт, що станом на 28.08.20225 о 17:00 необхідні документи (їх копії) платником податків не були надані, посадовими особами ГУ ДПС у Кіровоградській області складено акт №1144/11-2807-04 від 29.08.2025, який засвідчує факт ненадання у визначений в запиті строк (ненадання у повному обсязі) документів (копій документів), пояснень, довідок, інформації тощо.
За результатами фактичної перевірки ГУ ДПС у Кіровоградській області було складено Акт від 28.08.2025 № 13973/11/28/ РРО/07/45052623, згідно з висновками якого фактичною перевіркою встановлено, що ТОВ «ЛПКН АЛКО2023» порушено вимоги п. 12 ст.3 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг», п. 85.2 ст. 85 Податкового кодексу України, п. 7 ст. 16 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, спиртових дистилятів, біоетанолу, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, тютюнової сировини, рідин, що використовуються в електронних сигаретах, та пального».
Акт про результати фактичної перевірки від 28.08.2025 № 13973/11/28/ РРО/07/45052623 було направлено ТОВ «ЛПКН АЛКО 2023» засобами поштового зв`язку на юридичну адресу: м. Запоріжжя, вул.. Молочна, буд. 71.
Не погодившись з висновками акту фактичної перевірки від 28.08.2025 №13973/11/28/ РРО/07/45052623 ТОВ «ЛПКН АЛКО 2023» надано до ГУ ДПС у Кіровоградській області заперечення від 19.09.2025 №19-09/2025, які направлені на адресу контролюючого органі поштою 29.09.2025.
Враховуючи, що заперечення на акт перевірки надіслано з порушенням строку, який встановлено п. 86.7 ст. 86 ПК України, листом від 07.10.2025 №14773/6/11-28-07-04 ГУ ДПС у Кіровоградській області повідомлено про залишення заперечень без розгляду.
08 жовтня 2025 року ГУ ДПС у Запорізькій області на підставі висновків акту перевірки та встановлених порушень були винесені спірні податкові повідомлення-рішення:
№00173710708, яким за порушення п. 12 ст. 3 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» до позивача застосовано суму штрафних санкцій у розмірі 43637,99 грн;
№00173760708, яким за порушення п. 85.2 ст. 85 Податкового кодексу України до позивача застосовано суму штрафних санкцій на підставі пп. 54.3.3 п. 54.3 ст. 54, п. 121.1 ст. 121 Податкового кодексу України у розмірі 2040,00 грн.
Зазначені податкові повідомлення-рішення отримано позивачем 21 жовтня 2025 року в електронному кабінеті.
Не погоджуючись із прийнятими відповідачем рішеннями, 21 жовтня 2025 року відповідно до вимог п. 56.3 Податкового кодексу України позивачем було відправлено до Державної податкової служби України скаргу на них (вих. № 21-10/25-2 від 21.10.2025).
Відповідно до рішення ДПС України від 17.12.2025 № 35978/6/99-00-06-03-02-06 скарга позивача залишена без задоволення, а ППР - без змін.
Вважаючи податкові повідомлення-рішення відповідача протиправними, позивач звернувся до суду з даним позовом про їх скасування.
Надаючи правову оцінку відносинам, що виникли між сторонами, суд виходить з наступного.
Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Правовідносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, регулює Податковий кодекс України, який, зокрема, визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час адміністрування податків, а також відповідальність за порушення податкового законодавства (далі - ПК України).
Відповідно до підпункту 20.1.4 пункту 20.1 статті 20 ПК України контролюючі органи мають право проводити відповідно до законодавства перевірки і звірки платників податків (крім Національного банку України), у тому числі після проведення процедур митного контролю та/або митного оформлення.
Підпунктами 19-1.1.14, 19-1.1.16, 19-1.1.17 пунктом 19-1.1 статті 191 ПК України встановлено, що контролюючі органи, визначені підпунктом 41.1.1 пункту 41.1 статті 41 цього Кодексу, виконують такі функції, крім особливостей, передбачених для державних податкових інспекцій статтею 193 цього Кодексу: здійснюють контроль у сфері виробництва, обігу та реалізації підакцизних товарів, контроль за їх цільовим використанням, забезпечують міжгалузеву координацію у цій сфері; здійснюють заходи щодо запобігання та виявлення порушень законодавства у сфері виробництва та обігу спирту, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, рідин, що використовуються в електронних сигаретах, та пального; проводять роботу щодо боротьби з незаконним виробництвом, переміщенням, обігом спирту, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, рідин, що використовуються в електронних сигаретах, та пального.
Згідно з підпунктом 41.1.1 пункту 41.1 статті 41 ПК України контролюючими органами є податкові органи (центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну податкову політику, його територіальні органи) – щодо дотримання законодавства з питань оподаткування (крім випадків, визначених підпунктом 41.1.2 цього пункту), законодавства з питань сплати єдиного внеску, а також щодо дотримання іншого законодавства, контроль за виконанням якого покладено на центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну податкову політику, чи його територіальні органи.
Згідно з пунктом 61.1 статті 61 ПК України податковий контроль – система заходів, що вживаються контролюючими органами та координуються центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику, з метою контролю правильності нарахування, повноти і своєчасності сплати податків і зборів, а також дотримання законодавства з питань регулювання обігу готівки, проведення розрахункових та касових операцій, патентування, ліцензування та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи.
Податковий контроль здійснюється шляхом перевірок та звірок відповідно до вимог цього Кодексу, а також перевірок щодо дотримання законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, у порядку, встановленому законами України, що регулюють відповідну сферу правовідносин (підпункт 62.1.3 пункту 62.1 статті 62 ПК України). 
За приписами пункту 75.1 статті 75 ПК України контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки.
Згідно з підпунктом 75.1.3 пункту 75.1 статті 75 ПК України фактичною вважається перевірка, що здійснюється за місцем фактичного провадження платником податків діяльності, розташування господарських або інших об`єктів права власності такого платника. Така перевірка здійснюється контролюючим органом щодо дотримання норм законодавства з питань регулювання обігу готівки, порядку здійснення платниками податків розрахункових операцій, ведення касових операцій, наявності ліцензій, свідоцтв, у тому числі про виробництво та обіг підакцизних товарів, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами).
Підстави призначення, обставини та порядок проведення фактичних перевірок визначено положеннями статті 80 Податкового кодексу України.
За приписами пункту 80.1 статті 81 ПК України фактична перевірка здійснюється без попередження платника податків (особи).
Підпунктом 80.2.2. пункту 80.2 статті 80 ПК України визначено, що фактична перевірка може проводитися на підставі рішення керівника контролюючого органу, оформленого наказом, копія якого вручається платнику податків або його уповноваженому представнику, або особам, які фактично проводять розрахункові операції під розписку до початку проведення такої перевірки, та за наявності хоча б однієї з таких обставин, зокрема, у разі наявності та/або отримання в установленому законодавством порядку інформації від державних органів або органів місцевого самоврядування, яка свідчить про можливі порушення платником податків законодавства, контроль за яким покладено на контролюючі органи, зокрема, щодо здійснення платниками податків розрахункових операцій, у тому числі із забезпеченням можливості проведення розрахунків за товари (послуги) з використанням електронних платіжних засобів, ведення касових операцій, наявності патентів, ліцензій та інших документів, контроль за наявністю яких покладено на контролюючі органи, виробництва та обігу підакцизних товарів.
За змістом наведених норм, фактична перевірка може проводитися на підставі рішення керівника контролюючого органу, оформленого наказом, за умови наявності у контролюючого органу інформації, яка свідчить про можливі порушення платником податків податкової дисципліни у сферах здійснення розрахункових операцій, наявності чи відсутності відповідних дозвільних документів, контроль за наявністю яких покладено на контролюючі органи, виробництва та обігу підакцизних товарів.
Як встановлено судом, в наказі ГУ ДПС у Кіровоградській області про проведення фактичної перевірки підставою перевірки зазначено підпункт 80.2.2 пункту 80.2 статті 80 ПК України.
Передумовою проведення фактичної перевірки з підстав, передбачених підпунктом 80.2.2 пункту 80.2 статті 80 ПК України, є отримання в установленому законодавством порядку інформації від державних органів або органів місцевого самоврядування, яка свідчить про можливі порушення платником податків законодавства, контроль за яким покладено на органи державної податкової служби.
У спірному випадку наказ про проведення фактичної перевірки від 18.08.2025 №1327-п містить наступні підстави для проведення фактичної перевірки: підпункт 75.1.3 пункту 75.1 ст.75, підпункти 80.2.2, 80.2.7, пункту 80.2 статті 80 ПК України.
Так, судом встановлено, що листом ДПС України від 14.08.2025 вих.№19993/7/99-00-07-03-03-07 щодо встановлення ризиків у діяльності суб`єктів господарювання, які здійснюють продаж товарів, у тому числі підакцизних, у господарських об`єктах під торговою маркою «Leprekon», повідомлено, що Департамент податкового аудиту ДПС України з метою виконання функцій визначених законом та у межах компетенції на постійній основі проводить аналіз фінансово-господарських операцій суб`єктів господарювання, які здійснюють реалізацію товарів із застосуванням реєстраторів розрахункових операцій (надалі за текстом - РРО) та програмних РРО. Проведеним аналізом встановлені ризики у діяльності суб`єктів господарювання, які здійснюють продаж товарів, у тому числі підакцизних, у господарських об`єктах під торговельними марками / брендами «Leprekon». За результатами аналізу виявлені ознаки, що вказують на продаж товарів, у тому числі підакцизних, у господарських об`єктах під торговельними марками / брендами «Leprekon», без застосування РРО або ПРРО при проведенні розрахунків у готівковій формі. Встановлено, що під торговельними марками / брендами «Leprekon» здійснює господарську діяльність, зокрема, ТОВ «ЛПКН АЛКО 2023», яке має понад 60 господарських об`єктів на території Дніпропетровської, Запорізької, Кіровоградської, Миколаївської та Черкаської областей із зареєстрованими ПРРО, 15 діючих ліцензій на право роздрібної торгівлі тютюновими виробами та 59 діючих ліцензій на право роздрібної торгівлі алкогольними напоями. Відповідно до даних Системи обліку даних реєстраторів розрахункових операцій (надалі за текстом – СОД РРО), у ТОВ «ЛПКН АЛКО 2023» при продажу товарів у липні 2025 року відсутні виторги у готівковій формі, тобто частка виторгу у безготівковій формі по ПРРО становить 100%. Зазначене може свідчити про проведення усіх готівкових розрахунків без застосування ПРРО. Крім того, встановлено, що у магазинах під торговельними марками / брендами «Leprekon» при продажі товарів, зокрема підакцизних, не видають фіскальні чеки. Натомість, покупцям видають документи, що імітують фіскальні чеки, але не містять обов`язкових реквізитів, таких як код та назва платника податків, назва господарського об`єкту, тощо. Разом з тим, інформація про такі чеки та відповідні розрахункові операції відсутня у СОД РРО. Також, за результатами вибіркового аналізу почекових даних ТОВ «ЛПКН АЛКО 2023» у СОД РРО виявлені факти продажу алкогольних напоїв, без відображення у фіскальних чеках обов`язкового реквізиту – цифрового значення штрихового коду марки акцизного податку, та без зазначення коду товарної підкатегорії з Українською класифікацією товарів зовнішньоекономічної діяльності (надалі за текстом – УКТ ЗЕД). Таким чином, є підстави вважати, що платник податків, з метою штучного заниження податкових зобов`язань, використовує програмне забезпечення із спеціальними прихованими функціями, яке дозволяє маніпулювати загальним обсягом проведених розрахункових операцій та спотворювати інформацію в розрахункових документах та фіскальних звітних чеках. З огляду на наведене вище, з метою виконання функцій, визначених законом, протидії порушенням у частині проведення розрахунків та іншого законодавства, контроль за якими покладено на органи ДПС, зобов`язано, зокрема, організувати проведення фактичних перевірок господарських об`єктів під торговельними марками / брендами «Leprekon». 
Верховний Суд у постанові від 26.03.2024 у справі №420/9909/23, ухваленої у складі Судової палати, сформулював висновки, за змістом яких податковий контроль здійснюється шляхом прийняття рішення про проведення перевірки у формі наказу, вимоги до оформлення якого не передбачають обов`язку в повному обсязі розкрити в наказі на призначення перевірки зміст інформації та фактів, які вказують на можливе порушення платником податкового законодавства. Відсутня й імперативна вимога щодо розкриття конкретного порушення платником норм, а також про надання відповідних доказів такої несумлінної поведінки. Тобто, якщо відповідний підпункт пункту 80.2 статті 80 ПК України утримує в собі весь спектр необхідних елементів для визначення підстави для призначення перевірки (як правової, так і фактичної), покликання у наказі на сам лише підпункт пункту 80.2 статті 80 ПК України можна вважати мінімально допустимим обсягом інформації в розумінні абзацу 3 пункту 81.1 статті 81 ПК України. Тому відсутні підстави вважати, що такий наказ породжує його неоднозначне трактування та/або невизначеність із фактичною підставою перевірки. Відповідно, такий наказ не можна вважати протиправним.
Отже, оскільки підпункт 80.2.2 пункту 80.2 статті 80 ПК України передбачає підставу для проведення фактичної перевірки - у разі наявності та/або отримання в установленому законодавством порядку інформації від державних органів або органів місцевого самоврядування, яка свідчить про можливі порушення платником податків законодавства, контроль за яким покладено на контролюючі органи, яка є безальтернативною по відношенню по підпункту 80.2.5 пункту 80.2 статті 80 ПК України, яка містить дві підстави - (1) наявність та/або отримання певної інформації; (2) здійснення контролюючим органом функцій, визначених законодавством у відповідній сфері, тому достатнім є покликання у наказі про призначення перевірки на підпункт 80.2.2 пункту 80.2 статті 80 ПК України як на підставу для її проведення.
За сталою та послідовною практикою Верховного Суду (зокрема, постанови від 11.07.2022 у справі №120/5728/20-а, від 21.12.2022 у справі №500/1331/21) формулювання конкретного змісту наказу є дискрецією контролюючого органу, однак, з обов`язковим дотриманням вимог норм абзацу 3 пункту 81.1 статті 81 ПК щодо змісту наказу про проведення перевірки.
Таким чином, формулювання підстави проведення перевірки не обов`язково має бути сформульована тотожно до змісту правової норми, якою ця підстава встановлена, проте повинна бути чітко визначена та відповідати правовій нормі, що і було дотримано при оформлені наказу від 18.08.2025 №1327-п.
Правове формулювання пункту 80.2 статті 80 ПК України, контекст якої передбачає (встановлює) можливість проведення перевірки, як за наявності виключно (хоча б) однієї підстави, указаної в цій нормі, так і за наявності одночасно декількох таких підстав у їх сукупності, що є мірою достатності для виникнення у контролюючого органу права на призначення перевірки.
Отже, враховуючи вимоги підпункту 80.2.2 пункту 80.2 статті 80 ПК України, на думку суду, в наказі про проведення фактичної перевірки достатньою мірою розкривається як правова, так і фактична підстави для призначення фактичної перевірки, а саме - наявність/отримання інформації від визначеного кола суб`єктів щодо можливого допущеного порушення податкової дисципліни у сферах здійснення платниками податків розрахункових операцій, наявності чи відсутності відповідних дозвільних документів, контроль за наявністю яких покладено на контролюючі органи, виробництва та обігу підакцизних товарів.
Відтак, порушення положень законодавства в частині наявності підстав для проведення перевірки, які вплинули або об`єктивно могли вплинути на правильність висновків контролюючого органу за результатами такої перевірки, відповідачем не допущено.
Крім того, в наказі від 18.08.2025 №1327-п наявне посилання на суб`єкт та об`єкт, перевірка якого проводиться, зазначена точна адреса, вказані мета, вид перевірки, підстави для проведення перевірки, визначені ПК України, дата початку і тривалість перевірки, що узгоджується з положеннями статті 81 ПК України.
З огляду на викладене, суд відхиляє доводи позивача в частині відсутності підстав для призначення та проведення фактичної перевірки.
Підпунктами 1-4 пунктом 81.1 статті 81 ПК України передбачено, що посадові особи контролюючого органу мають право приступити до проведення документальної виїзної перевірки, фактичної перевірки за наявності підстав для їх проведення, визначених цим Кодексом, та за умови пред`явлення або надіслання у випадках, визначених цим Кодексом, таких документів:
- направлення на проведення такої перевірки, в якому зазначаються дата видачі, найменування контролюючого органу, реквізити наказу про проведення відповідної перевірки, найменування та реквізити суб`єкта (прізвище, ім`я, по батькові фізичної особи - платника податку, який перевіряється) або об`єкта, перевірка якого проводиться, мета, вид (документальна планова/позапланова або фактична), підстави, дата початку та тривалість перевірки, посада та прізвище посадової (службової) особи, яка проводитиме перевірку. Направлення на перевірку у такому випадку є дійсним за наявності підпису керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу, що скріплений печаткою контролюючого органу;
- копії наказу про проведення перевірки, в якому зазначаються дата видачі, найменування контролюючого органу, найменування та реквізити суб`єкта (прізвище, ім`я, по батькові фізичної особи - платника податку, який перевіряється) та у разі проведення перевірки в іншому місці - адреса об`єкта, перевірка якого проводиться, мета, вид (документальна планова/позапланова або фактична перевірка), підстави для проведення перевірки, визначені цим Кодексом, дата початку і тривалість перевірки, період діяльності, який буде перевірятися. Наказ про проведення перевірки є дійсним за наявності підпису керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу та скріплення печаткою контролюючого органу;
- службового посвідчення осіб (належним чином оформленого відповідним контролюючим органом документа, що засвідчує посадову (службову) особу), які зазначені в направленні на проведення перевірки.
Вирішуючи спір по суті, суд також вважає за необхідне зазначити, що саме на етапі допуску до перевірки платник податків може поставити питання про необґрунтованість її призначення та проведення, реалізувавши своє право на захист від безпідставного та необґрунтованого здійснення податкового контролю щодо себе. Водночас, допуск до перевірки нівелює правові наслідки процедурних порушень, допущених контролюючим органом при призначенні податкової перевірки.
Якщо допуск до проведення перевірки відбувся, то в подальшому предметом розгляду в суді може бути лише суть виявлених порушень податкового та іншого законодавства, дотримання якого контролюється контролюючим органом.
З цього приводу Верховний Суд у постанові від 05.04.2019 у справі №810/2712/17 виснував, що платник податку, який вважає порушеним порядок та підстави призначення податкової перевірки, зокрема виїзної, щодо нього, має захищати свої права шляхом недопуску посадових осіб контролюючого органу до такої перевірки. Якщо ж допуск до податкової перевірки відбувся, в подальшому предметом розгляду в суді має бути лише суть виявлених порушень податкового та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи.
Позови платників податків, спрямовані на оскарження рішень (у тому числі наказів про призначення перевірки), дій або бездіяльності контролюючих органів щодо призначення та/або проведення перевірок можуть бути задоволені лише в тому разі, якщо до моменту винесення судового рішення не відбулося допуску посадових осіб контролюючого органу до спірної перевірки. В іншому разі в задоволенні відповідних позовів має бути відмовлено, оскільки правові наслідки оскаржуваних дій за таких обставин є вичерпаними, а отже, задоволення позову не може призвести до відновлення порушених прав платників податків, оскільки після проведення перевірки права платника податків порушують лише наслідки проведення відповідної перевірки.
Аналогічні висновки щодо застосування норм права у спірних відносинах викладені у постановах Верховного Суду від 22.11.2019 у справі №815/4392/15, від 18.12.2019 у справі №808/3975/13-а, від 04.02.2020 у справі №809/104/16, від 20.02.2020 у справі №810/1048/17.
З матеріалів справи слідує, що допуск посадових осіб відповідача до проведення фактичної перевірки відбувся, а відповідачем було дотримано вимоги законодавства.
Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що посадові особи податкового органу, приступаючи 19.08.2028 до проведення фактичної перевірки позивача, пред`явили його уповноваженій особі (а саме особі, яка фактично проводить розрахункові операції - ОСОБА_1 ) направлення на проведення такої перевірки, службові посвідчення, а також надали під розписку копію наказу про проведення перевірки, який містив, серед іншого, встановлені законом підстави для проведення такої перевірки.
Позивач стверджує, що тривалість періоду який підлягав перевірці свідчить про те, що перевірка носила характер документальної, а не фактичної.
З цього приводу суд зазначає, що перевірка яка проведена контролюючим органом та зроблена оцінка щодо дотримання платником податків при здійсненні розрахункових операцій, у тому числі із забезпеченням можливості проведення розрахунків за товари (послуги) з використанням електронних платіжних засобів, ведення касових операцій, наявності патентів, ліцензій та інших документів, контроль за наявністю яких покладено на контролюючі органи, виробництва та обігу підакцизних товарів, з огляду на підстави проведення перевірки та виявлене порушення вимог Закону №265/95-ВР, Положення № 13 відповідає предмету, встановленому підпункту 80.2.2 пункту 80.2 статті 80 ПК України. 
Аналогічні правові висновки викладено у постанові Верховного Суду від 07.08.2025 по справі № 280/6835/23.
Відповідно до пункту 102.1 статті 102 ПК України контролюючий орган, крім випадків, визначених пунктом 102.2 цієї статті, має право провести перевірку та самостійно визначити суму грошових зобов`язань платника податків у випадках, визначених цим Кодексом, не пізніше закінчення 1095 дня (2555 дня - у разі проведення перевірки операції відповідно до статей 39 і 39-2 цього Кодексу), що настає за останнім днем граничного строку подання податкової декларації, звіту про використання доходів (прибутків) неприбуткової організації, визначеної пунктом 133.4 статті 133 цього Кодексу, та/або граничного строку сплати грошових зобов`язань, нарахованих контролюючим органом, а якщо така податкова декларація була надана пізніше, - за днем її фактичного подання. Якщо протягом зазначеного строку контролюючий орган не визначає суму грошових зобов`язань, платник податків вважається вільним від такого грошового зобов`язання (в тому числі від нарахованої пені), а спір стосовно такої декларації та/або податкового повідомлення не підлягає розгляду в адміністративному або судовому порядку.
Щодо можливості проведення фактичної перевірки в межах 1095 днів та правомірності наказу про призначення такої перевірки було зроблено висновок Верховним Судом у справі № 826/8284/17 (постанова від 20.05.2022), у справі № 280/6832/23 (постанова від 09.09.2024), №560/15692/23 (постанова від 27.03.2025).
При цьому, ПК України не встановлено будь-яких обмежень та/або заборон щодо періоду діяльності платника, який перевіряється в ході фактичних перевірок, крім статті 102 ПК України (не пізніше 1095 днів), а так само, як і використання під час проведення фактичної перевірки відповідних документів, визначених ПК України, податкової інформації, даних СОД РРО, інших матеріалів, отриманих в порядку та у спосіб, передбачені цим Кодексом або іншими законами, контроль за дотриманням яких покладений на контролюючі органи.
Відтак, доводи позивача щодо в межах цієї справи мало місце вихід податковим органом за межі предмету фактичної перевірки є цілком безпідставними.
Відповідно до пункту 80.10 статті 80 ПК України порядок оформлення результатів фактичної перевірки встановлено статтею 86 цього Кодексу.
Пунктом 86.1 статті 86 ПК України передбачено, що результати перевірок (крім камеральних та електронних перевірок) оформлюються у формі акта або довідки, які підписуються посадовими особами контролюючого органу та платниками податків або їх законними представниками (у разі наявності). У разі встановлення під час перевірки порушень складається акт. Якщо такі порушення відсутні, складається довідка.
Крім того, позивач з посиланням на робочу інструкцію продавця продовольчих товарів ТОВ «ЛПКН АЛКО 2023» зазначає про незаконність та протиправність дій посадових осіб, які проводили фактичну перевірку, щодо вручення наказу, направлень та письмової вимоги про надання документів продавцю.
Проте такі висновки суперечать вимогам норм ПК України, що регулюють порядок проведення фактичних перевірок.
Фактичною відповідно до пункту 75.1.3 пункту 75.1 статті 75 ПК України вважається перевірка, що здійснюється за місцем фактичного провадження платником податків діяльності, розташування господарських або інших об`єктів права власності такого платника. Така перевірка здійснюється контролюючим органом щодо дотримання норм законодавства з питань регулювання обігу готівки, порядку здійснення платниками податків розрахункових операцій, ведення касових операцій, наявності ліцензій, свідоцтв, у тому числі про виробництво та обіг підакцизних товарів, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами).
Одна з особливостей фактичної перевірки - фактична перевірка здійснюється БЕЗ попередження платника податків (особи) (пункт 80.1 статті 80 ПК України).
Зазначене повною мірою кореспондує з вимогами пункт 81.1, пункт 81.2 статті 81 та статті 86 ПК України.
Так, особа, яка фактично проводить розрахункові операції, відповідно до пункт 81.1 статті 81 ПК України, має такі права:
право отримувати копію наказу про проведення перевірки, направлень на проведення такої перевірки і службових посвідчень,
право не допустити посадових (службових) осіб контролюючого органу до проведення фактичної перевірки,
право розписатись у направленнях про ознайомлення або відмовитись здійснювати такий запис, а також право надати свої письмові пояснення до складеного контролюючим органом акту про відмову.
Відповідно до пункт 85.2 статті 85 ПК України саме після початку перевірки (звертаємо увагу, що норма не вимагає наявності запиту після вручення наказу та направлень), тобто після ознайомлення з наказом та направленнями у платника виникає обов`язок надати у повному обсязі всі документи, що належать або пов`язані з предметом перевірки.
Зазначене, так само не суперечить абзацу 1 пункту 86.5 статті 86 ПК України, де передбачено порядок підписання акту фактичної перевірки: акт (довідка) про результати фактичних перевірок, визначених статтею 80 цього Кодексу, складається у двох примірниках, підписується посадовими особами контролюючих органів, які проводили перевірку, реєструється не пізніше наступного робочого дня після закінчення перевірки. Акт (довідка) про результати зазначених перевірок підписується особою, яка здійснювала розрахункові операції, платником податків та його законними представниками (у разі наявності).
Підписання акту (довідки) перевірки особою, яка здійснювала розрахункові операції, платником податків та/або його представниками та посадовими особами контролюючого органу, які проводили перевірку, здійснюється за місцем проведення перевірки або у приміщенні контролюючого органу (абзац 3 пункту 86.5 статті 86 ПК України).
Тобто, статті ПК України, які регулюють порядок проведення фактичних перевірок, передбачають особливого учасника для такої перевірки - особу, яка фактично здійснює розрахункові операції, та надає їй відповідні права, зваживши на особливість проведення такої перевірки - за місцем фактичного провадження діяльності платника, проте без попередження про таку перевірку.
Таким чином, порушення контролюючим органом вимог пункт 85.6 статті 85 ПК України щодо витребування копій документів саме у платника неможливе.
За таких обставин, суд не знаходить в діях відповідача порушень вимог чинного законодавства щодо порядку призначення та проведення фактичної перевірки позивача, що мала місце з 19 по 29 серпня 2025 року.
Що стосується встановлених в Акті фактичної перевірки порушень, що стали підставою для винесення спірних податкових повідомлень-рішень, суд зазначає про наступне.
Правові засади застосування реєстраторів розрахункових операцій та програмних реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг визначає Закон України від 06.07.1995 № 265/95-ВР «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» (далі - Закон № 265/95-ВР), дія якого поширюється на усіх суб`єктів господарювання, їх господарські одиниці та представників (уповноважених осіб) суб`єктів господарювання, які здійснюють розрахункові операції у готівковій та/або безготівковій формі.
За приписами пункту 12 статті 3 Закону № 265/95-ВР суб`єкти господарювання, які здійснюють розрахункові операції в готівковій та/або в безготівковій формі (із застосуванням електронних платіжних засобів, платіжних чеків, жетонів тощо) при продажу товарів (наданні послуг) у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг, а також операції з приймання готівки для виконання платіжної операції зобов`язані: вести в порядку, встановленому законодавством, облік товарних запасів, здійснювати продаж лише тих товарів, що відображені в такому обліку. Порядок та форма обліку товарних запасів для фізичних осіб - підприємців, у тому числі платників єдиного податку, встановлюються центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику. При цьому суб`єкт господарювання зобов`язаний надати контролюючим органам на початок проведення перевірки документи (у паперовій або електронній формі), що підтверджують облік та походження товарних запасів (зокрема, але не виключно, документи щодо інвентаризації товарних запасів, документи про отримання товарів від інших суб`єктів господарювання та/або документи на внутрішнє переміщення товарів), які на момент перевірки знаходяться у місці продажу (господарському об`єкті).
Таким чином, суб`єкт господарювання зобов`язаний вести облік товарних запасів за місцем їх реалізації та здійснювати лише продаж тих товарів, що відображаються в такому обліку. 
Відповідно до статті 20 Закону №265/95-ВР до суб`єктів господарювання, що здійснюють реалізацію товарів, які не обліковані у встановленому порядку, та/або не надали під час проведення перевірки документи, які підтверджують облік товарів, що знаходяться у місці продажу (господарському об`єкті), за рішенням контролюючих органів застосовується фінансова санкція у розмірі вартості таких товарів, які не обліковані у встановленому порядку, за цінами реалізації, але не менше десяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.
Обов`язки платника податків встановлено статтею 16 ПК України. 
Так, платник податків зобов`язаний вести в установленому порядку облік доходів і витрат, складати звітність, що стосується обчислення і сплати податків та зборів (підпункт 16.1.2 пункту 16.1 статті 16 ПК України), а також забезпечувати збереження документів, пов`язаних з виконанням податкового обов`язку, протягом строків, установлених ПК України (підпункт 16.1.12 пункту 16.1 статті 16 ПК України). 
Слід зазначити, що поняття «бухгалтерський облік» визначено Законом України від 16.07.1999 № 996-XIV «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» (далі – Закон № 996-XIV) як процес виявлення, вимірювання, реєстрації, накопичення, узагальнення, зберігання та передачі інформації про діяльність підприємства зовнішнім та внутрішнім користувачам для прийняття рішень.
Відповідно до статті 9 цього Закону підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Первинні документи можуть бути складені у паперовій або в електронній формі. Інформація, що міститься у прийнятих до обліку первинних документах, систематизується на рахунках бухгалтерського обліку в регістрах синтетичного та аналітичного обліку шляхом подвійного запису їх на взаємопов`язаних рахунках бухгалтерського обліку.
Частиною 1 статті 10 Закону № 996-XIV встановлено, що для забезпечення достовірності даних бухгалтерського обліку та фінансової звітності підприємства зобов`язані проводити інвентаризацію активів і зобов`язань, під час якої перевіряються і документально підтверджуються їх наявність, стан і оцінка.
Об`єкти і періодичність проведення інвентаризації визначаються власником (керівником) підприємства, крім випадків, коли її проведення є обов`язковим згідно з законодавством (частина 2 статті 10 Закону № 996-XIV).
ПК України, регулює порядок призначення та проведення фактичних перевірок та не передбачає для фактичних перевірок наступних обмежень: «фіксація тільки тих фактів, які будуть виявлені на місці проведення такої перевірки», «фіксація лише тих порушень законодавства, які вчинені платником під час здійснення контролюючим органом фактичної перевірки», а також обмеження щодо мінімального строку перебування на перевірці та місця складання акту фактичної перевірки.
Така позиція контролюючого органу відповідає висновкам, викладеним в постанові Верховного Суду від 09.09.2024 по справі № 280/6832/23 (адміністративне провадження №К/990/12137/24).
З матеріалів справи вбачається, що фахівцями контролюючого органу було вручено особі, яка здійснила розрахункову операцію, запит про надання документів. Так, під час перевірки 19.08.2025 продавцем ОСОБА_1 у присутності посадових осіб контролюючого органу вибірково знято залишки товарних запасів в магазині-кафе за адресою: Кіровоградська область, м. Кропивницький, вул. Кільцева (кінцева зупинка маршруту №103), що відображено у Акті зняття залишків товарних запасів від 19.08.2025 (додаток до акту) на загальну суму 43637,99 грн, на які не були надані первинні документи, які підтверджують походження товару та його оприбуткування.
Натомість, суб`єкт господарювання зобов`язаний надати контролюючим органам на початок проведення перевірки документи (у паперовій або електронній формі), що підтверджують облік та походження товарних запасів (зокрема, але не виключно, документи щодо інвентаризації товарних запасів, документи про отримання товарів від інших суб`єктів господарювання та/або документи на внутрішнє переміщення товарів), які на момент перевірки знаходяться у місці продажу (господарському об`єкті).
Судом встановлено, що в ході проведення фактичної перевірки позивачем не надано первинні документи на товар, який реалізується в магазині-кафе, та підтверджують його походження, та оприбуткування, згідно з відомістю ТМЦ. В результаті чого порушено ведення в порядку, встановленому законодавством, обліку товарних запасів на складах та/або за місцем їх реалізації на суму 43637,99 грн.
Таким чином, перевіркою встановлено та позивачем не спростовано, що не було надано на початок перевірки документи, які підтверджують облік товарів, що знаходились у місці продажу (господарському об`єкті) за адресою: м. Черкаси, вул. 2-го Українського фронту, біля буд. 32, а також документи, що підтверджують походження такого товару. 
Твердження позивача щодо наявності всіх необхідних документів за місцем проведення фактичної перевірки на другий день фактичної перевірки та відсутності там інспекторів податкового органу не підтверджені жодним доказом, відповідно не може вважатись ґрунтовним та об`єктивним. 
Судом встановлено, що після закінчення фактичної перевірки, вже у додатку до заперечень на Акт фактичної перевірки Позивач надав видаткові накладні у яких адресами відвантаження були зазначені адреси (вулиці Українська, Доківська, Лахтінська, Чарівна, Історична тощо) що знаходяться у м. Запоріжжя. 
Крім того, вже на стадії подання заперечень надано накладні на переміщення товарів до м. Кропивницький. Інвентаризаційні акти/описи залишків товарно-матеріальних запасів, оборотно-сальдові відомості, журнали-ордери по бухгалтерському рахунку № 281 «Товари на складі», які використовуються для обліку руху та наявності товарів, які перебувають на складах, оптових та роздрібних базах підприємства, що призначені для продажу, до перевірки та заперечень не надано.
Дані факти дають підстави вважати, що первинні документи на товар згідно з відомостями ТМЦ, які підтверджують походження товару та його оприбуткування, у місці продажу на момент проведення фактичної перевірки були відсутні.
У постановах від 27.12.2023 у справі №280/1998/23, від 11.01.2024 у справі №420/12275/22 Верховний Суд звертав увагу, що стаття 20 Закону № 265/95-ВР у редакції до 01 серпня 2020 року передбачала відповідальність суб`єктів господарювання за здійснення реалізації товарів, які не обліковані у встановленому порядку. Тобто, підставою для притягнення до відповідальності згідно із нормою у зазначеній редакції могло бути лише встановлення факту реалізації товару, який не був облікований належним чином. Водночас за змістом статті 20 Закону № 265/95-ВР у редакції, чинній з 01 серпня 2020 року, суб`єкт господарювання несе відповідальність за здійснення реалізації товарів, які не обліковані у встановленому порядку, та/або за не надання документів, які підтверджують облік товарів, що знаходяться у місці продажу (господарському об`єкті). Отже, не надання до перевірки документів, які підтверджують облік товарів, що знаходяться у місці продажу, є самостійною підставою для застосування штрафної санкції на підставі статті 20 Закону №265/95-ВР (постанова Верховного Суду від 16.05.2024 у справі №280/176/23)
Таким чином, за порушення пункту 12 статті 3 Закону № 265/95-ВР, на підставі статті 20 даного Закону, до ТОВ «ЛПКН АЛКО 2023» застосовано штрафні санкції: 43637,99 х 100% = 43637,99 грн.
Щодо порушення позивачем пункту 85.2 статті 85 ПК України, а саме: ненадання документів під час проведення перевірки, суд зазначає наступне.
Абзацом першим пункту 85.2 статті 85 ПК України передбачено, що платник податків зобов`язаний надати посадовим (службовим) особам контролюючих органів у повному обсязі всі документи, що належать або пов`язані з предметом перевірки. Такий обов`язок виникає у платника податків після початку перевірки.
Пунктом 121.1 статті 121 ПК України передбачено, що незабезпечення платником податків зберігання первинних документів, облікових та інших регістрів, бухгалтерської та статистичної звітності, інших документів з питань обчислення і сплати податків та зборів протягом установлених статтею 44 цього Кодексу строків їх зберігання та/або ненадання платником податків контролюючим органам оригіналів документів (крім документів, отриманих з Єдиного реєстру податкових накладних) чи їх копій при здійсненні податкового контролю у випадках, передбачених цим Кодексом, - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі 1020 гривень. Ті самі дії, вчинені платником податків, до якого протягом року було застосовано штраф за таке саме порушення, - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі 2040 гривень.
Отже, після початку проведення перевірки у позивача виникає обов`язок надання контролюючому органу інформації та її документального підтвердження з питань в межах предмету перевірки. При цьому неподання або несвоєчасне подання до контролюючого органу документів при здійсненні податкового контролю має наслідком застосування до платника податків відповідальності у вигляді штрафу.
Вказана правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 17.07.2019 у справі №0840/3758/18 та у постанові Верховного Суду від 19.04.2023 у справі №360/2657/20.
Цьому обов`язку кореспондує право контролюючого органу при проведенні перевірок вимагати у платників податків первинні фінансово-господарські, бухгалтерські та інші документи, які б підтверджували дотримання вимог іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на відповідача, як це зазначено у пункті 85.4 статті 85 ПК України.
Отже, суд наголошує про обов`язок платника податків надати контролюючому органу саме під час проведення перевірки первинні документи, які підтверджують ведення обліку товарів, що знаходяться у місці продажу (господарському об`єкті). Обов`язок платника податків зберігати документи й надавати їх посадовим особам контролюючого органу під час перевірки або у терміни, визначені в пунктом 86.7 статті 86 ПК України (протягом 10 робочих днів з дня, наступного за днем отримання акта), кореспондує з компетенцією контролюючого органу здійснювати перевірку на підставі документів. Ненадання платником податків документів прирівнюється нормами пункту 44.6 статті 44 ПК України до їх відсутності.
Частинами 1-3 статті 73 КАС України визначено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.
Судом встановлено, що продавцю ТОВ «ЛПКН АЛКО 2023» ОСОБА_1 19.08.2025 вручено Запит про надання документів (копій документів) від 19.08.2025 № б/н. В запиті про надання документів (копій документів) зазначено про необхідність надання до 10 год. 00 хв. 20.08.2025 копій первинних документів, що належать або пов`язані з предметом перевірки. 
Враховуючи той факт, що станом на 28.08.20225 о 17:00 необхідні документи (їх копії) платником податків не були надані, посадовими особами ГУ ДПС у Кіровоградській області складено акт №1144/11-2807-04 від 29.08.2025, який засвідчує факт ненадання у визначений в запиті строк (ненадання у повному обсязі) документів (копій документів), пояснень, довідок, інформації тощо.
У подальшому, підприємство на виконання запиту про надання документів відправило лист №29/08/2025 від 29.08.2025 про надання документів на письмову вимогу з копіями документів, який отримано ГУ ДПС у Кіровоградській області вже після закінчення перевірки та складання за її результатами акту №13973/11/28/РРО/07/45052623 від 28.08.2025.
За порушення пункту 85.2 статті 85 ПК України до позивача застосована штрафна санкція у розмірі 2040,00 грн. Перше порушення встановлено актом перевірки від 30.01.2025 №909/11/28/РРО/45052623, 
За наведених вище обставин, суд вважає, що матеріалами справи підтверджується наявність у діях позивача правопорушення вимог пункту 1 2 статті 3 Закону № 265/95-ВР; пункту 85.2 статті 85 ПК України, а, відтак - правомірність винесених ГУ ДПС у Запорізькій області податкових повідомлень-рішень від 08.10.2025 №00173710708 та №00173760708, що доводами позовної заяви не спростовується.
Інших суттєвих доводів та/або доказів щодо обґрунтування заявлених позовних вимог та заперечень проти них, які могли б потягнути зміну висновків суду щодо спірних правовідносин, сторонами суду не наведено та не надано.
При цьому щодо решти доводів сторін слід зазначити, що згідно з пунктом 41 висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.
Частиною 2 статті 2 КАС України передбачено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.
Згідно з частинами 1 та 2 статті 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог.
Відповідно до частин 1, 2 статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Суд, відповідно до статті 90 КАС України, оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
Отже, виходячи з заявлених позовних вимог, системного аналізу положень законодавства України та матеріалів справи, суд дійшов висновку, що заявлені позивачем вимоги є такими, що не підлягають задоволенню.
Вирішуючи питання про розподіл судових витрат у справі, суд враховує, що особі, що не є суб`єктом владних повноважень у разі відмови у задоволені позову - судовий збір поверненню не підлягає.
Керуючись ст.ст. 9, 77, 139, 243, 243-246 КАС України, суд –

ВИРІШИВ:
В задоволенні адміністративного позову Товариства з обмеженою відповідальністю «ЛПКН АЛКО» (69060, м. Запоріжжя, вул. Молочна, буд.71, код ЄДРПОУ 45052623) до Головного управління ДПС у Запорізькій області (69107, м. Запоріжжя, пр. Соборний, буд. 166, код ЄДРПОУ ВП 44118663), третя особа на стороні відповідача, що не заявляє самостійних вимог на предмет позову Головне управління ДПС у Кіровоградській області (25006, м. Кропивницький, вул. Велика Перспективна, буд. 55, код ЄДРПОУ ВП43995486) про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень відмовити.
Розподіл судових витрат не здійснюється. 
Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Третього апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. 
У разі оголошення судом лише вступної та резолютивної частини рішення, або розгляду справи в порядку письмового провадження, апеляційна скарга подається протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення. 

Суддя І.В. Батрак