ПОСТАНОВА 
Іменем України

09 квітня 2026 року         м. Кропивницький

справа № 389/3335/24
провадження № 22-ц/4809/766/26 

Кропивницький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах: головуючого судді Єгорової С.М., суддів: Карпенка О.Л., Чельник О.І.,
секретар судового засідання Діманова Н.І.,
учасники справи:
позивачі – ОСОБА_1 , ОСОБА_2 ,
відповідач – Дмитрівська сільська рада Кропивницького району Кіровоградської області,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , яка подана адвокатом Ревою Світланою Леонідівною, на ухвалу Знам`янського міськрайонного суду Кіровоградської області від 13 січня 2026 року у складі головуючого судді Савельєвої О.В.
УСТАНОВИВ:
Короткий зміст позовних вимог та ухвали суду першої інстанції.
У вересні 2024 року ОСОБА_1 та ОСОБА_2 звернулись з позовом до Дмитрівської сільської ради Кропивницького району Кіровоградської області, в якому просили визнати в порядку спадкування за законом після смерті батька ОСОБА_3 право власності за ОСОБА_1 на 1/3 частину земельної ділянки (пая) та за ОСОБА_2 на 1/3 частину земельної ділянки (пая), площею 5,48 га, № НОМЕР_1 з колишньої колективної власності АТ «Україна», кадастровий номер 3522281500:02:002:0151, розташованої в адміністративних межах Дмитрівської сільської ради Кропивницького району Кіровоградської області, а також визнати в порядку спадкування за законом після смерті матері ОСОБА_4 в порядку спадкової трансмісії після смерті чоловіка ОСОБА_3 право власності за ОСОБА_1 на 1/6 частину земельної ділянки (пая) та за ОСОБА_2 на 1/6 частину земельної ділянки (пая), площею 5,48 га, № НОМЕР_1 з колишньої колективної власності АТ «Україна», кадастровий номер 3522281500:02:002:0151, розташованої в адміністративних межах Дмитрівської сільської ради Кропивницького району Кіровоградської області.

Ухвалою суду від 01 жовтня 2024 року позовну заяву  ОСОБА_1 та ОСОБА_2 прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі.

Ухвалою Знам`янського міськрайонного суду Кіровоградської області від 13 січня 2026 року залишено без розгляду позовну заяву ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до Дмитрівської сільської ради Кропивницького району Кіровоградської області про визнання права власності в порядку спадкування за законом.
Постановляючи оскаржувану ухвалу, суд першої інстанції керувався тим, що в порядку ч. 5 ст. 130 ЦПК України позивачі повідомлені про розгляд справи шляхом сповіщення представника, а також шляхом направлення судових повісток на адреси, зазначені ними у позовній заяві, однак представник позивачів, будучи належним чином повідомленою про розгляд справи, повторно не з`явилася у судове засідання, не надала суду заяву щодо розгляду справи за її відсутності, чим зловживає процесуальними правами та затягує розгляд справи.
При цьому суд виходив з того, що поважність причин неявки в судове засідання пов`язується лише з першою неявкою, а при повторній неявці позов залишається без розгляду незалежно від причин такої неявки.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу.
ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , в інтересах яких діє адвокат Рева Світлана Леонідівна, подали до апеляційного суду апеляційну скаргу, в якій з підстав неправильного застосування судом першої інстанції норм матеріального права та порушення норм процесуального права, ставлять питання про скасування ухвали Знам`янського міськрайонного суду Кіровоградської області від 13 січня 2026 року та направлення справу до суду першої інстанції для продовження розгляду.
Представник вказала, що у справі було призначено 13 судових засідань, з них: 28.10.2024 - судове засідання не відбулось з незалежних від учасників справи причин; 03.12.2024 - участь в судовому засіданні представника позивачів по ВКЗ; 20.01.2025 - участь в судовому засіданні представника позивачів по ВКЗ; 05.03.2025 - участь в судовому засіданні представника позивачів по ВКЗ; 14.04.2025 - судове засідання не відбулось з незалежних від учасників справи причин; 21.05.2025 - участь в судовому засіданні представника позивачів по ВКЗ; 04.06.2025 - участь в судовому засіданні представника позивачів по ВКЗ; 02.07.2025 - участь в судовому засіданні представника позивачів по ВКЗ, закрито підготовче засідання у справі та призначено справу до судового розгляду; 30.07.2025 - відкладення за клопотанням представника позивачів; 06.10.2025, 05.11.2025 - відкладення розгляду не з незалежних від учасників справи причин; 10.12.2025 - неявка представника, участь в іншій справі затягнулась, неможливість фізично подати клопотання про відкладення; 13.01.2026 - подано клопотання про відкладення розгляду справи у зв`язку із зайнятістю в іншій справі з доказами призначення іншої справи.
Зазначила, що суд не міг застосувати положення законодавства про залишення позову без розгляду, оскільки позивачі не були повідомлені взагалі судовими повістками про розгляд справи, а представник позивачів в цей день знаходилась в іншому судовому засіданні, про що надала належні та допустимі докази та повідомила про це суд відповідним клопотанням заздалегідь. Тобто представник позивачів не з`явилась в судове засідання по ВКЗ з поважних причин.
Представник вказала, що суд ототожнив адвоката з клієнтом, не направив відповідних судових повісток саме позивачам та упереджено не прийняв до уваги клопотання представника про його зайнятість.

Узагальнені доводи та заперечення інших учасників справи.
Відзиву на апеляційну скаргу відповідачем не подано, що згідно вимог ч. 3 ст. 360 ЦПК України не перешкоджає перегляду ухвали суду першої інстанції.

Участь учасників справи в суді апеляційної інстанції.
Позивачі та відповідач в судове засідання, призначене у даній справі на 09 квітня 2026 року до Кропивницького апеляційного суду не з`явились, належним чином повідомлені про дату, час та місце слухання справи (а.с.247-250 том 2).
Частиною 2 статті 372 ЦПК України передбачено, що неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Позиція апеляційного суду.
Відповідно до ст. 367, 368 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.
З урахуванням вимог ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Згідно зі ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; як розподілити між сторонами судові витрати; чи є підстави допустити негайне виконання судового рішення; чи є підстави для скасування заходів забезпечення позову. При ухваленні рішення суд не може виходити за межі позовних вимог.
Заслухавши пояснення представника позивачів – адвоката Реви С. Л., вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції у межах, передбачених ст. 367 ЦПК України, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а ухвала суду першої інстанції без змін.
Мотиви, з яких виходить колегія суддів апеляційного суду.
У пункті 1 частини першої статті 129 Конституції України однією із засад судочинства проголошено рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом.
Процесуальний порядок провадження у цивільних справах визначається ЦПК України та іншими законами України, якими встановлюється зміст, форма, умови реалізації процесуальних прав і обов`язків суб`єктів цивільно-процесуальних правовідносин та їх гарантій.
Частиною першою статті 2 ЦПК України визначено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.
За змістом пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.
Судові процедури повинні бути справедливими, тому особа не може бути безпідставно позбавлена права на захист свого порушеного права, оскільки це буде порушенням права, передбаченого ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, на справедливий суд.
За правилом ст.4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Постановляючи оскаржувану ухвалу, суд першої інстанції керувався тим, що в порядку ч. 5 ст. 130 ЦПК України позивачі повідомлені про розгляд справи шляхом сповіщення представника, а також шляхом направлення судових повісток на адреси, зазначені ними у позовній заяві, однак представник позивачів, будучи належним чином повідомленою про розгляд справи, повторно не з`явилася у судове засідання, а також не надала суду заяву щодо розгляду справи за її відсутності, чим зловживає процесуальними правами та затягує розгляд справи.
При цьому суд виходив з того, що поважність причин неявки в судове засідання пов`язується лише з першою неявкою, а при повторній неявці позов залишається без розгляду незалежно від причин такої неявки.
Колегія суддів погоджується із такими висновками місцевого суду з огляду на таке.
Залишення позову без розгляду - це форма закінчення розгляду цивільної справи без ухвалення судового рішення у зв`язку із виникненням обставин, які перешкоджають розгляду справи, але можуть бути усунуті в майбутньому.
Однією з підстав для залишення позову без розгляду є повторна, тобто двічі поспіль, неявка в судове засідання позивача, якщо від нього не надходило заяви про розгляд справи без його участі та існують перешкоди для такого розгляду.

Відповідно до положень ст. 223 ЦПК України суд відкладає розгляд справи в судовому засіданні в межах встановленого цим Кодексом строку, зокрема, у разі першої неявки в судове засідання учасника справи, якого повідомлено про дату, час і місце судового засідання, якщо він повідомив про причини неявки, які судом визнано поважними.
Якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи, зокрема, у разі повторної неявки в судове засідання учасника справи (його представника), крім відповідача, незалежно від причин неявки.
Згідно з ч. 5 ст. 223 ЦПК України у разі повторної неявки позивача в судове засідання без поважних причин або неповідомлення ним про причини неявки суд залишає позовну заяву без розгляду, крім випадку, якщо від нього надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, і його нез`явлення не перешкоджає вирішенню спору.
Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 257 ЦПК України, суд постановляє ухвалу про залишення заяви без розгляду, якщо належним чином повідомлений позивач повторно не з`явився в судове засідання, якщо від нього не надійшла заява про розгляд справи за його відсутності.
Системний аналіз наведених процесуальних норм свідчить про те, що законодавець диференціює необхідність врахування судом поважності/неповажності причин неявки позивача до суду залежно від того, яке це судове засідання: перше чи повторне.
При цьому процесуальний закон не вказує на необхідність врахування судом поважності причин повторної неявки позивача до суду при неповідомленні причин неявки. Такі положення процесуального закону пов`язані із принципом диспозитивності цивільного судочинства, у відповідності до змісту якого особа, яка бере участь у справі, самостійно розпоряджається наданими їй законом процесуальними правами. Зазначені наслідки настають незалежно від причин повторної неявки, які можуть бути поважними.
Таким чином, навіть маючи докази поважності причин неявки позивача, суд повинен залишати позовну заяву без розгляду. Зазначена норма дисциплінує позивача, як ініціатора судового розгляду, стимулює його належно користуватися своїми правами та не затягувати розгляд справи. Якщо позивач не може взяти участь в судовому засіданні, він може подати заяву про розгляд справи за його відсутності. Така заява може бути подана на будь-якій стадії розгляду справи.
Згідно з вимогами процесуального закону суд не зобов`язаний з`ясовувати причини повторної неявки в судове засідання належним чином повідомленого позивача і у випадку повторної неявки позивача, якщо від нього не надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, суд залишає позовну заяву без розгляду.
Також вказані норми законодавства не містять вказівки і на те, що для визнання неявки в судове засідання повторною попередня неявка повинна бути такою, що відбулася лише з невідомих суду причин, або з причин, що визнані судом неповажними. Правове значення в цьому випадку має лише належне повідомлення позивача про день та час розгляду справи, повторність неявки в судове засідання та неподання заяви про розгляд справи за відсутності позивача.
Відповідна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 31 серпня 2021 року у справі № 570/5535/17, в якій Верховний Суд зазначив, що процесуальний закон не вказує на необхідність врахування судом поважності причин повторної неявки позивача до суду. Такі положення процесуального закону пов`язані із принципом диспозитивності цивільного судочинства, у відповідності до змісту якого особа, яка бере участь у справі, самостійно розпоряджається наданими їй законом процесуальними правами. Наслідки у вигляді залишення позову без розгляду настають незалежно від причин повторної неявки, які можуть бути поважними. Таким чином, навіть маючи докази поважності причин неявки позивача, суд залишає позовну заяву без розгляду, якщо нез`явлення позивача є перешкодою для розгляду справи. Зазначена норма дисциплінує позивача, як ініціатора судового розгляду, стимулює його належно користуватися своїми правами та не затягувати розгляд справи. Якщо позивач не може взяти участь в судовому засіданні, він має право подати заяву про розгляд справи за його відсутності. Така заява може бути подана на будь-якій стадії розгляду справи. Правове значення в даному випадку має лише належне повідомлення позивача про день та час розгляду справи, повторність неявки в судове засідання та неподання заяви про розгляд справи за відсутності позивача.
Наявними у матеріалах справи доказами підтверджується, що у вересні 2024 року ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , в інтересах яких діє адвокат Рева С. Л., звернулись з позовом у цій справі до Дмитрівської сільської ради Кропивницького району Кіровоградської області.
Адвокатом Ревою С. Л. долучено до матеріалів позовної заяви докази на підтвердження її повноважень представляти інтереси позивачів у цій справі (а.с.137, 138).
Ухвалою Знам`янського міськрайонного суду Кіровоградської області від 01 жовтня 2024 року відкрито провадження у справі за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , в інтересах яких діє адвокат Рева Світлана Леонідівна, до Дмитрівської сільської ради Кропивницького району Кіровоградської області про визнання права власності в порядку спадкування за законом. Призначено підготовче судове засідання у справі на 28 жовтня 2024 року (а.с.115 том 1).
28 жовтня 2024 року розгляд справи відкладено на 03 грудня 2024 року у зв`язку з відпусткою судді (а.с.140 том 1). 
Ухвалою Знам`янського міськрайонного суду Кіровоградської області від 03 грудня 2024 року задоволено клопотання представника позивачів про участь у судових засіданнях в цій справі в режимі відеоконференції з використанням власних технічних засобів (а.с.164 том 1).
03 грудня 2024 року підготовче судове засідання у справі відкладено на 20 січня 2025 року (а.с.167-169 том 1).
20 січня 2025 року розгляд справи відкладено на 05 березня 2025 року (а.с.238 том 1).
05 березня 2025 року розгляд справи відкладено на 14 квітня 2025 року (а.с.60-63 том 2).
14 квітня 2025 року розгляд справи відкладено на 21 травня 2025 року у зв`язку з відпусткою судді (а.с.77 том 2).
21 травня 2025 року розгляд справи відкладено на 04 червня 2025 року (а.с.88-89 том 2).
04 червня 2025 року розгляд справи відкладено на 02 липня 2025 року (а.с.99 том 2).
02 липня 2025 року в судовому засіданні закрито підготовче провадження у справі; справу призначено до судового розгляду на 30 липня 2025 року (а.с.103-108 том 2).
30 липня 2025 року у зв`язку з неявкою учасників справи розгляд справи відкладено на 06 жовтня 2025 року (а.с.146 том 2).
06 жовтня 2025 року розгляд справи відкладено на 05 листопада 2025 року у зв`язку з перебуванням судді на лікарняному (а.с.150 том 2).
Позивачам та їх представнику направлено судові повістки про виклик до суду на 05 листопада 2025 року (а.с.151,153,154 том 2).
05 листопада 2025 року розгляд справи відкладено на 10 грудня 2025 року у зв`язку з відпусткою судді (а.с.164 том 2).
Судову повістку про виклик до суду на 10 грудня 2025 року представнику позивачів направлено в особистий кабінет Електронного Суду (а.с.165 том 2).
Згідно довідки про доставку електронного документу, судову повістку доставлено до електронного кабінету ОСОБА_5 13 листопада 2025 року (а.с. 166 том 2 зворот).
Частиною 5 статті 130 ЦПК України визначено, що вручення судової повістки представникові учасника справи вважається врученням повістки і цій особі.
Враховуючи зазначене, позивачі та їх представник адвокат Рева С. Л. були належним чином повідомлені про судове засідання у цій справі, призначене на 10 грудня 2025 року.
10 грудня 2025 року судове засідання відкладено на 13 січня 2026 року, у зв`язку з першою неявкою сторони позивача без поважних причин (а.с.167 том 2).
Згідно довідки про доставку електронного документу, судову повістку про виклик до суду на 13 січня 2026 року доставлено до електронного кабінету представника позивачів адвоката Реви С. Л. 10 грудня 2025 року (а.с.167 зворот том 2).
Крім того, судові повістки про виклик до суду на 13 січня 2026 року направлено позивачам за вказаними ними в позовній заяві адресами (а.с.170-171 том 2).
23 грудня 2025 року конверти із судовими повістками про виклик до суду на 13 січня 2026 року повернулись до суду неврученими позивача із поштовою відміткою «адресат відсутній» (а.с.172-177 том 2).
Пунктом 4 частини 8 статті 128 ЦПК України визначено, що день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси.
Відтак, позивачі вважаються такими, що повідомлені належним чином про судове засідання у справі, призначене на 13 січня 2026 року. 
12 січня 2026 року до суду першої інстанції надійшло клопотання від представника позивачів про відкладення розгляду справи у зв`язку з її зайнятістю у іншій справі (а.с.178-181 том 2).
Відтак, установивши, що позивачі та їх представник належно повідомлені про судові засідання та не з`явились двічі поспіль в судові засідання, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про залишення позову без розгляду з підстав, передбачених п.3 ч.1ст.257 ЦПК України, оскільки неявка позивачів та їх представника в судове засідання, призначене на 13 січня 2026 року, є повторною, а заяви про розгляд справи за їх відсутності до суду не надходило.
Доводи апеляційної скарги про те, що позивачі не отримували судових повісток є необґрунтованими та спростовуються матеріалами справи.
У постанові Верховного Суду від 11 вересня 2020 року у справі № 740/1734/18, зроблено висновки про те, що суд не зобов`язаний з`ясовувати причини повторної неявки в судове засідання належним чином повідомленого позивача і у випадку повторної неявки позивача, якщо від нього не надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, суд залишає позовну заяву без розгляду.
Процесуальний закон не вказує на необхідність врахування судом поважності причин повторної неявки позивача до суду, а правове значення при залишенні позову без розгляду має лише належне повідомлення позивача про день та час розгляду справи, повторність неявки в судове засідання та неподання заяви про розгляд справи за відсутності позивача.
Колегія суддів вважає за необхідне звернути увагу на те, що право позивачів на доступ до суду у цьому разі не є порушеним, оскільки залишення позову без розгляду не позбавляє позивачів можливості повторно звернутися до суду.
Суд також наголошує, що зазначене положення процесуального законодавства спрямоване на забезпечення балансу між правом особи на судовий захист та необхідністю дотримання процесуальної дисципліни. Якщо позивач вважає, що він має підстави для повторного звернення до суду, він може подати новий позов, дотримуючись встановлених законом вимог.
Посилання в апеляційній скарзі на те, що представник позивачів не з`явилась у судове засідання з поважних причин не можуть бути взяті до уваги судом, оскільки повторна неявка в судове засідання є підставою для залишення позову без розгляду незалежно від причин такої неявки.
Колегія суддів зазначає, що згідно ч. 4 ст.12 ЦПК України кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.
Відповідно до частини першої статті 64 ЦПК України представник, який має повноваження на ведення справи в суді, здійснює від імені особи, яку він представляє, її процесуальні права та обов`язки.
Будучи належно повідомленими та не з`явившись двічі поспіль в судове засідання, позивачі та їх представник адвокат Рева С. Л. діяли на власний розсуд та за своєї розсудливості і обачливості мали передбачати наслідки таких процесуальних дій.
За таких обставин колегія суддів приходить до висновку, що ухвала суду першої інстанції відповідає обставинам справи, ухвалена з дотриманням норм матеріального і процесуального права і не може бути скасована з підстав, викладених в апеляційній скарзі.
Європейський суд з прав людини вказав, що п. 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Проніна проти України», № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).
При цьому, колегією суддів ураховано усталену практику Європейського суду з прав людини, який неодноразово відзначав, що рішення національного суду повинно містити мотиви, які достатні для того, щоб відповісти на істотні аспекти доводів сторін (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Руїз Торія проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain, п. п. 29 - 30).

Висновки за результатами розгляду апеляційної скарги.
Виходячи з викладеного, судом першої інстанції правильно визначено характер правовідносин між сторонами, вірно застосовано закон, що їх регулює, повно і всебічно досліджено матеріали справи та надано належну правову оцінку доводам сторін і зібраним у справі доказам, не порушено норми процесуального права.
З підстав, передбачених статтею ст. 375 ЦПК України, апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а ухвала суду першої інстанції – без змін.
Керуючись ст. 367, 368, 371, 374, 375, 381-384, 389, 390 ЦПК України, Кропивницький апеляційний суд
УХВАЛИВ:
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , яка подана адвокатом Ревою Світланою Леонідівною, залишити без задоволення.
Ухвалу Знам`янського міськрайонного суду Кіровоградської області від 13 січня 2026 року залишити без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її ухвалення і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.
Повна постанова складена 20.04.2026.

Головуючий С.М. Єгорова

Судді О.Л. Карпенко

О.І. Чельник