Справа №949/95/26

Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 березня 2026 року Дубровицький районний суд Рівненської області у складі:
головуючого - судді Тарасюк А.М.,
при секретарі судових засідань Пінчук О.М.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дубровиця в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Акціонерного товариства Комерційного банку "Приватбанк" до   ОСОБА_1   про стягнення заборгованості,
В С Т А Н О В И В:
Позивач АКЦІОНЕРНЕ ТОВАРИСТВО КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК «ПРИВАТБАНК» звернулося в суд з позовом до відповідача Ляшик Лiни Iванiвни та, з урахуванням заяви про зменшення розміру позовних вимог, просить стягнути з відповідача на користь АТ КБ "ПриватБанк" заборгованість за кредитним договором №б/н від 05.04.2016 у розмірі 155963,48 грн. та судові витрати у розмірі 2662,40 грн.
Позовні вимоги мотивовані тим, що відповідач звернулася до АТ КБ "ПриватБанк" з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписала Анкету-заяву №б/н від 05.04.2016 та приєдналася до Умов та правил надання банківських послуг саме в тій редакції, що діяла на дату підписання та розміщена на сайті банку.
Таким чином, з моменту підписання відповідачем заяви, між Банком та відповідачем був укладений договір в порядку ч. 1 ст. 634 ЦК шляхом приєднання клієнта до запропонованого Банком договору. На підставі вищевказаної анкети-заяви відповідачу відкрито картковий рахунок та видано кредитну картку, на яку було встановлено початковий кредитний ліміт, який в подальшому збільшився до 200000 грн.
Відповідач після отримання картки за умовами укладеного з Банком договору здійснив дії щодо проведення її активації, користувався карткою, а також отримував кредитні кошти з власної ініціативи.
Активація ним картки та користування картковим рахунком свідчать про укладення сторонами кредитного договору, що підтверджуються, зокрема, розрахунком заборгованості, випискою по рахункам відповідача.
Отже, відповідач не лише отримав кредитну картку, а й визнав укладення кредитного договору та погодився з його умовами, вчинивши дії, спрямовані на виконання укладеного договору та його умов, в тому числі щодо сплати відсотків.
Після спливу строку дії першої картки відповідачем для можливості користування рахунком додатково отримані наступні картки: кредитна картка номер - НОМЕР_1 , строк дії - 10/23, тип Універсальна GOLD; кредитна картка номер - НОМЕР_2 , строк дії - 12/28, тип Універсальна GOLD.
У процесі користування рахунком відбулася зміна відсоткової ставки на 40,8 % річних.
Також, в зв`язку зі змінами у законодавстві - впровадженні нормами закону "Про споживче кредитування" паспорту споживчого кредиту - клієнт підписав паспорт споживчого кредиту від 10.12.2024, в якому також є інформація про відсоткові ставки по кредитування по картковим рахункам. Клієнт не надавав банку жодного разу заперечення щодо розміру відсоткової ставки, при цьому частково погашав заборгованість, що свідчить про обізнаність клієнта з умовами кредитування.
У процесі користування рахунком 01.11.2022 відповідачем підписано Заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг, на підставі якої погоджені інші суттєві умови користування кредитним рахунком. 
Заяву про приєднання до умов та правил надання банківських послуг відповідачем підписано власноруч на планшеті, що відповідає вимогам Постанови НБУ від 13.12.2019 № 151 "Про затвердження Положення про застосування цифрового власноручного підпису в банківській системі України". При цьому, на момент підписання зазначеної вище Заяви відповідача мав заборгованість, що вбачається із виписки по рахунку та розрахунку заборгованості.
Тобто, відповідач був належним чином повідомлений про умови кредитування зокрема щодо сплати відсотків. 
Починаючи з 01.11.2022 відсотки нараховувалися відповідно до підписаної відповідачем Заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг, а саме згідно п. 1.3. у розмірі 40.8%. 
Також позивач звертає увагу суду, що у зв`язку із початком повномасштабного вторгнення та збройної агресії російської федерації, банк пішов на зустріч клієнтам та скасував відсоткову ставку у березні 2022 - розмір 0 %, а в подальшому із 01.04.2022 відсоткова ставка поступово повернута до погодженого розміру.
24.09.2024 відповідач підписав у системі самообслуговування Приват24 за допомогою OTP пароля Заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг та Додаткову угоду №SAMDNWFC00033762036_01 до Кредитного договору від 24.09.2024 (далі Додаткова угода) 
Відповідно до п. 1. Додаткової угоди, сторони узгодили змінити умови Кредитного договору шляхом внесення в Заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг наступних змін:
1. Тип кредиту - невідновлювана кредитна лінія;
2. Строк кредитування - 12 місяців з пролонгацією, але не більше 5 років з дати укладення цієї Додаткової угоди (п.п. 1.1., 1.2.);
3. Процентна ставка, відсотків річних: 12,0% (п.п. 1.2., 1.3. Договору);
4. Мінімальний платіж зменшено до 1% від заборгованості, але не менше ніж 100 грн. щомісячно протягом перших шести календарних місяців з дати укладення цієї додаткової угоди, із збільшенням до 3% починаючи із 7 місяця календарного місяця з дати укладення цієї додаткової угоди до дати повного погашення кредиту.
Тобто, враховуючи фінансовий стан відповідача, позивач посприяв останньому, внаслідок чого сторонами погоджено пільгові умови обслуговування.
Таким чином, банк свої зобов`язання за Договором виконав в повному обсязі, а саме надав відповідачу можливість розпоряджатись кредитними коштами на умовах передбачених Договором та в межах встановленого кредитного ліміту, для чого за зверненнями відповідача відкрив рахунок та надавав кредитні картки до нього, а відповідач отримуючи кредитні картки фактично отримував електронний платіжний інструмент, який дає можливість використовувати власні гроші або кредитний ліміт на банківському рахунку для здійснення безготівкових операцій, тим самим відповідач мав безперервний доступ до самого рахунку.
Відповідач зобов`язався повернути використану частину кредитного ліміту відповідно до умов Договору, а саме щомісячними платежами у розмірі мінімального платежу від суми заборгованості, який встановлений Договором. Але в процесі користування кредитним рахунком відповідач не надавав своєчасно Банку грошові кошти для погашення заборгованості за борговими зобов`язаннями.
У зв`язку із зазначеними порушеннями зобов`язань за кредитним договором та з урахуванням внесених коштів на погашення заборгованості, відповідач має заборгованість 155963,48 грн., яка складається із заборгованості за тілом кредиту.
На даний час відповідач продовжує ухилятись від виконання своїх зобов`язань і не погашає заборгованість за Договором про надання банківських послуг, що є порушенням законних прав ті інтересів банку.
Відповідач скористалася наданим їй правом та через канцелярію суду подала відзив на позов, де зазначає, що позивачем не надано суду повноцінного кредитного договору, який би містив усі істотні умови, передбачені ст. ст. 638, 1054 ЦК України, а саме розмір відсоткової ставки; порядок та підстави її зміни; строк кредитування; повну вартість кредиту для споживача. Надані банком заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг та анкети-заяви не містить зазначених умов та не може вважатися належним доказом погодження таких умов. Позивач не надав жодного доказу того, що Умови та Правила банківських послуг, Тарифи, інформація про відсоткову ставку були фактично надані їй для ознайомлення у письмовій або електронній формі саме на момент підписання заяви. Сам по собі підпис у заяві та анкеті-заяві не підтверджує реального та усвідомленого погодження з умовами, зміст яких їй не було доведено.
Зазначає, що станом на момент розгляду справи відсотки та штрафні санкції скасовані, а предмет позову є виключно сума основного боргу (тіло кредиту), яка нею не заперечується. Однак, вона заперечує проти її стягнення одноразово з огляду на її майновий та сімейний стан.
Вона є дружиною військовослужбовця, має малолітню дитину, яка перебуває на її утриманні. Її єдиний дохід становить 860 грн. на місяць, що є державною соціальною допомогою на дитину. Інших доходів або додаткових джерел існування не має.
Тому стягнення всієї суми боргу одноразово позбавить її можливості забезпечувати мінімальні потреби дитини та фактично зробить неможливим виконання рішення суду.
З огляду на її дохід у розмірі 860 грн. на місяць, реально посильним платежем для неї є 300 грн. щомісячно.
Тому, зважаючи на наведене, просить відмовити позивачу у задоволенні позовних вимог у частині стягнення відсотків та інших нарахувань. Уразі встановлення заборгованості, обмежити її виключно сумою тіла кредиту. При цьому, просить врахувати її майновий, сімейний та соціальний стан при вирішенні справи. 
У разі задоволення позовних вимог, просить надати їй розстрочку виконання рішення суду строком до трьох років та встановити щомісячний платіж у розмірі 300 грн., як такий, що є реальним і посильним для виконання.
У свою чергу, представником позивача Кіріченком В.М. (довіреність №4363-К-Н-О від 14.07.2025) через систему "Електронний суд" подано відповідь на відзив, де представник позивача просить задоволити позовні вимоги Банку в повному обсязі.
Так, представником позивача, у відповіді на відзив наведено правове обґрунтування щодо форми кредитного договору, а також підтвердження обставин ознайомлення відповідача з умовами та правилами надання банківських послуг.
Представник позивача зауважує, що сторонами при укладенні Кредитного договору були досягнуті усі істотні умови договору. До того ж, звертає увагу, що Умови та Правила надання банківських послуг, а також Тарифи банку є загальнодоступною інформацією, яка розміщена у відділеннях Банку та на офіційному сайті Банку.
Тому відповідач підписанням Анкети-заяви позичальника приєдналася до Умов та Правил надання банківських послуг. Заява разом з Умовами та Тарифами є договором про надання банківських послуг.
Зазначає, що з наданого розрахунку заборгованості та наданої виписки про рух коштів чітко вбачається, що позивач частково сплачувала заборгованість за договором. При цьому, відповідачем розрахунок заборгованості не спростований, контррозрахунок не наданий, судово-економічні експертизи по справі не призначались.
Щодо розстрочення виконання рішення суду, представником позивача зазначається наступне.
Надання розстрочки на невизначений строк є надмірним та суттєво порушує законні інтереси Банку-стягувача, який, відповідно до судового рішення, має право на повне та своєчасне задоволення своїх вимог. Розстрочка на такий тривалий строк нівелює принцип обов`язковості виконання судового рішення, суттєво знецінюючи стягнуту суму внаслідок інфляції та тривалого очікування.
До того ж, розстрочення виконання рішення суду не буде мати значного ефекту для боржника за причиною продовження дії кредитних правовідносин. У сукупності, з урахуванням заборгованості боржника, на кінець виплат відповідно до розстрочення, у наявності буде новий борг, який донараховується протягом визначеного часу. 
Заразом представник позивача зауважує, що згідно виписки по рахунку вбачається, що відповідач до певного часу належним чином виконувала свої зобов`язання за кредитом, що свідчить про те, що відповідач знала про умови кредитування та визнала свої зобов`язання за Договором. Тому посилання відповідача про те, що вона не була ознайомлена з умовами кредитування не має прийматись судом до уваги.
У той же час, відповідачем через канцелярію суду подано письмові заперечення, де вона зазначає наступне.
Позивач у своїй відповіді на відзив посилається на те, що вона порушила умови кредитного договору3 та повинна сплатити суму заборгованості. При цьому, позивачем не надано належних та допустимих доказів належного укладення кредитного договору, відсутність завіреної бухгалтерської документації. З виписки Банку можна побачити, що вона по мірі своїх матеріальних можливостей сплачувала періодично певні суми. Це говорить про те, що вона зацікавлена у погашені основної суми боргу (тіла кредиту), тому твердження банку про злісне невиконання нею договору суперечить дійсності.
Наголошує, що в умовах тяжкого матеріального становища вона не має можливості повністю або своєчасно виконати фінансові зобов`язання, без створення загрози задоволення основних потреб її сім`ї.
Таким чином, на переконання відповідача, суд має врахувати обставини справи та її матеріальний стан.
Тому, просить відмовити позивачу у задоволенні позовних вимог у частині стягнення відсотків та інших нарахувань. У разі встановлення заборгованості, обмежити її виключно сумою тіла кредиту. При цьому, просить врахувати її майновий, сімейний та соціальний стан при вирішенні справи та у разі задоволення позовних вимог надати розстрочку виконання рішення суду із встановленням щомісячного платежу, який буде реальним і посильним для виконання.
У судове засідання представник позивача не з`явився. Згідно клопотання, що надійшло на електронну адресу суду, представник банку Шеренговська Н.В. (довіреність №8459-К-О від 15.08.2023) просить розгляд справи проводити без участі представника позивача, позовні вимоги підтримує в повному обсязі на підставі наявних у матеріалах справи доказів та не заперечує проти заочного розгляду справи.
Відповідач у судове засідання не з`явилася, подавши до початку розгляду справи через канцелярію суду заяву про розгляд справи без її участі. Зазначила, що позовні вимоги не визнає та підтримує поданий нею відзив на позов.
Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Дослідивши документи і матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги, давши оцінку доказам, які мають значення для справи, суд приходить до наступного висновку.
Відповідно до ст. 2 ЦПК України, завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі.
Статтею 4 ЦПК України визначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.
Згідно із ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Судом встановлено, що 05.04.2016 відповідач шляхом підписання в письмовій формі Анкети-заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг (додаток в с-мі "Електронний суд") приєдналася до Умов та правил надання банківських послуг, що розміщені на офіційному сайті Банку та діяли на дату підписання заяви.
Підписавши зазначену Анкету-заяву відповідач погодилася, що ця заява разом з Умовами та Правилами надання банківських послуг, а також Тарифами становить між ним та Банком Договір про надання банківських послуг. 
Підписавши Анкету-заяву відповідач підтверджує те, що він ознайомився з Договором про надання банківських послуг та погоджується з його умовами. Екземпляр договору про надання банківських послуг погоджується отримати шляхом роздрукування з офіційного сайту www.privatbank.ua та зобов`язується виконувати вимоги Умов та Правил надання банківських послуг та ознайомлюватися зі змінами на сайті банку.
Отже, на підставі вищевказаної Анкети-заяви, відповідачу відкрито картковий рахунок та видано кредитну картку номер - НОМЕР_3 , строк дії - 12/20, тип - Універсальна, на яку встановлено початковий кредитний ліміт, який в подальшому було збільшено до 200000 грн., та після спливу строку якої були видані інші картки, а саме: кредитна картка - 4149629388496176, строк дії - 10/23, тип - Універсальна GOLD та кредитна картка - 5168745024871433, строк дії - 12/28, тип - Універсальна GOLD, що підтверджується випискою по рахунку, що додана до матеріалів справи (додаток в с-мі "Електронний суд"). 
Як зазначає позивач та не спростовувала відповідач, остання після отримання картки за умовами укладеного з банком договору здійснила дії щодо проведення її активації, користувалася карткою, а також отримувала кредитні кошти з власної ініціативи, що підтверджується зазначеною випискою по рахунку.
Відповідно до п. 2.1.1.2.1 Умов та Правил надання банківських послуг, витяг яких наявний у матеріалах справи (додаток в с-мі "Електронний суд"), для надання послуг Банк видає клієнту карту, її вигляд визначений в Пам`ятці клієнта/довідці про умови кредитування і Заяві, підписанням якого клієнт і Банк укладають Договір про надання банківських послуг. Датою укладення Договору є дата отримання карти, вказана в заяві.
Пунктами 2.1.1.2.3 та 2.1.1.2.4 Умов та правил надання банківських послуг визначено, що після отримання Банком від Клієнта необхідних документів, а також заяви, Банк проведе перевірку наданих документів і приймає рішення про можливість встановлення кредитного ліміту на кредитну карту. Клієнт дає свою згоду на те, що кредитний ліміт встановлюється по рішенню Банку, а клієнт дає право Банку в будь-який момент змінити (зменшити, збільшити або анулювати) кредитний ліміт. Підписанням вказаного Договору є прямою і безумовною згодою Клієнта відносно прийняття будь-якого розміру Кредитного ліміту, встановленого Банком (п. 
Як вбачається з наданої позивачем Заяви про приєднання до Умов та Правил надання послуг, підписаної відповідачем 01.11.2022 (додаток в с-мі "Електронний суд"), відповідач на підставі власного волевиявлення, згідно ст. 634 ЦК України приєднується до розділів "Загальні положення", підрозділів "Кредитні картки", "Поточні рахунки", "Використання картки", "Віддалені канали обслуговування", "Оплата частинами та Миттєва розстрочка" Умов та Правил надання банківських послуг АТ КБ "ПриватБанк", що розміщені в мережі Інтернет за адресою https://privatbank.ua/terms, в редакції, чинній на дату підписання цієї Заяви, які разом становлять Договір банківського рахунка, приймає всі права та обов`язки, встановлені в цьому Договорі та зобов`язується їх належним чином виконувати.
Отже, з підписаної 01.11.2022 відповідачем Заяви про приєднання до Умов та Правил надання послуг, сторонами погодженні інші суттєві умови користування кредитним рахунком, зокрема відсотки з 01.11.2022 нараховувались у розмірі 40,8%
Пунктом 2.1 вказаної Заяви передбачено, що ця Заява про приєднання, яка являє собою Генеральний кредитний договір, визначає істотні умови кредитування «Оплата частинами» та «Миттєва розстрочка» для максимально можливого розміру кредитного ліміту. При цьому в подальшому сторони узгоджують конкретний розмір кредиту та інші істотні умови шляхом підписання окремих Заяв про надання кредиту у дату здійснення Клієнтом будь-яких списань зі свого рахунку за рахунок кредитів «Оплата частинами» та/або «Миттєва розстрочка».
При цьому сторони узгодили, що за цим Договором діятимуть умови та Тарифи Банку, чинні на дату такого списання, та які можуть відрізнятися від тих, що зазначені в цій Заяві на дату її підписання. Розміри актуальних Тарифів визначаються у Паспорті споживчого кредиту та чеку, який надається Клієнту, у дату здійснення Клієнтом будь-яких списань зі свого рахунку.
Крім того, 24.09.2024 відповідачем підписано Додаткову угода № SAMDNWFC00033762036_01 до Кредитного договору від 24/09/2024 (додаток в с-мі "Електронний суд"), якою сторони змінили умови кредитного договору шляхом внесення в Заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг змін: Тип кредиту - невідновлювана кредитна лінія; Строк кредитування - 12 місяців з пролонгацією, але не більше 5 років з дати укладення цієї Додаткової угоди (п.п. 1.1., 1.2.); Процентна ставка, відсотків річних: 12,0% (п.п. 1.2., 1.3. Договору); Мінімальний платіж зменшено до 1% від заборгованості, але не менше ніж 100 грн. щомісячно протягом перших шести календарних місяців з дати укладення цієї додаткової угоди, із збільшенням до 3% починаючи із 7 місяця календарного місяця з дати укладення цієї додаткової угоди до дати повного погашення кредиту.
Як зазначає позивач, враховуючи фінансовий стан відповідача, позивач посприяв останній, внаслідок чого сторонами погоджено пільгові умови обслуговування.
При цьому, пунктом 3 Додаткової угоди сторони узгодили, що на дату підписання цієї Додаткової угоди заборгованість за Договором становить: -214786.77 грн., із них: основна сума боргу за кредитом в сумі 196536.92 грн.; нараховані, але несплачені проценти за користування кредитом, в сумі 18249,85 грн.
Встановлено, що відповідач порушила зобов`язання за кредитним договором у результаті чого та з урахуванням внесених нею коштів на погашення заборгованості, відповідач станом на 18.02.2026 має заборгованість у сумі 155963,48 грн., з яких: 155963,48 грн. - заборгованість за тілом кредиту.
Зазначена сума заборгованості відповідача підтверджується наявними у матеріалах справи розрахунками заборгованості за Договором "б/н від 05.04.2016 (додаток в с-мі "Електронний суд"). 
Вказану суму заборгованості відповідач підтвердила у поданому нею відзиві на позов. При цьому просила відмовити в частині стягнення відсотків та інших нарахувань, які позивач не просить стягнути з неї у позові. 
Частиною 1 ст. 15 ЦК України передбачено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. 
Згідно з ч. 1 ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.
Згідно п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України, підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.
Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 202 ЦК України, правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Правочини можуть бути односторонніми та дво- чи багатосторонніми (договори).
Відповідно до положень ч. 1 ст. 203 ЦК України, зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам.
Частиною 1 ст. 205 ЦК України визначено, що правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом.
Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно-телекомунікаційної системи, що використовується сторонами. У разі якщо зміст правочину зафіксований у кількох документах, зміст такого правочину також може бути зафіксовано шляхом посилання в одному з цих документів на інші документи, якщо інше не передбачено законом.
Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку.
Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).
За змістом ст.ст. 626, 628 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Сторони мають право укласти договір, в якому містяться елементи різних договорів (змішаний договір). До відносин сторін у змішаному договорі застосовуються у відповідних частинах положення актів цивільного законодавства про договори, елементи яких містяться у змішаному договорі, якщо інше не встановлено договором або не випливає із суті змішаного договору.
Згідно зі ст. 638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом які істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною.
Відповідно до положень ст. 639 ЦК України, договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася. Якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-комунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі.
Як передбачено ч. 1 ст. 633 ЦК України, публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо).
Із положень ч. 1 ст. 634 ЦК України слідує, що договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.
У ст. 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Статтею 599 ЦК України визначено, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.
Згідно зі ст. 629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання сторонами. У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом (ст. 611 ЦК України).
Відповідно до ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Згідно з ч. 2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього кодексу.
Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором.
Згідно зі ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.
Всупереч умовам укладеного між сторонами кредитного договору та наведеним нормам закону відповідач порушив строки погашення заборгованості за кредитним договором, про що свідчить розрахунок заборгованості за договором.
Таким чином у підписаному відповідачем кредитному договорі чітко визначені сума кредиту, відсотки за користування кредитними коштами, строк повернення кредиту, отже між сторонами було досягнуто згоди щодо істотних умов кредитного договору, такий правочин, згідно з вимогами ст. 204 ЦК України, створює презумпцію правомірності правочину, у зв`язку з чим договір, згідно зі ст. 629 ЦК України є обов`язковим для виконання сторонами, а зобов`язання за ним, відповідно до приписів ст. 526 ЦК України, мають виконуватися належним чином відповідно до закону та умов договору.
Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Згідно з вимогами ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
У свою чергу, відповідач не надав жодних доказів на спростування поданого банком розрахунку заборгованості, в тому числі і таких, що підтверджували б сплату заборгованості в повному обсязі чи відсутність такої.
За таких обставин, суд дійшов висновку, що позивач довів обставини, на які він посилався як на підставу своїх вимог до відповідача та які не спростовані відповідачем, доказів належного виконання ним кредитного договору щодо повернення отриманих кредитних коштів суду не подав, а тому суд дійшов висновку, що позов підлягає до задоволення.
Щодо розстрочення виконання рішення суду, то суд зазначає наступне.
Згідно з ст. 129 1 Конституції України, суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.
Згідно з ч. 2 ст. 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України.
Аналогічні положення закріплені в ст. 18 ЦПК України, відповідно до якої судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.
Виконання судового рішення є невід`ємною складовою права кожного на судовий захист і охоплює, зокрема, законодавчо визначений комплекс дій, спрямованих на захист і відновлення порушених прав, свобод, законних інтересів фізичних та юридичних осіб, суспільства, держави (п. 2 мотивувальної частини рішення Конституційного Суду України від 13.12.2012 № 18-рп/2012).
Європейський суд з прав людини у своїй практиці звертає увагу, що несвоєчасне виконання рішення суду може бути мотивоване наявністю певних обставин, відстрочка виконання рішення суду не повинна шкодити сутності права, гарантованого ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основних свобод (кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру).
У рішенні Європейського суду з прав людини у справі Савіцький проти України (Заява №38773/05) від 26 липня 2012 року суд наголосив, що право на суд, захищене пунктом 1 статті 6 Конвенції, було б ілюзорним, якби національні правові системи Договірних держав допускали щоб остаточні та обов`язкові судові рішення залишалися без виконання на шкоду одній із сторін. Ефективний доступ до суду включає в себе право на виконання судового рішення без зайвих затримок.
Тому, під час вирішення питання про розстрочення виконання рішення суду обов`язково мають враховуватись також інтереси сторони, на користь якої ухвалене рішення, тобто стягувача.
При цьому, суд звертає увагу на те, що питання розстрочення виконання рішення суду передбачене у Розділі VІ ЦПК України "Процесуальні питання, пов`язані з виконанням судових рішень у цивільних справах та рішень інших органів (посадових осіб)"
Так, згідно зі ст. 435 ЦПК України, за заявою сторони суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, може відстрочити або розстрочити виконання рішення, а за заявою стягувача чи виконавця (у випадках, встановлених законом), - встановити чи змінити спосіб або порядок його виконання. 
Підставою для встановлення або зміни способу або порядку виконання, відстрочення або розстрочення виконання судового рішення є обставини, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим. 
Водночас, право сторони звернутися із заявою про відстрочку або розстрочку виконання рішення суду передбачене також статтею 33 Закону України «Про виконавче провадження», згідно з якою сторони мають право звернутися до суду, який розглядав справу як суд першої інстанції, із заявою про відстрочку або розстрочку виконання рішення за наявності обставин, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим (хвороба сторони виконавчого провадження, відрядження сторони виконавчого провадження, стихійне лихо тощо).
Тобто, аналіз вказаних норм законодавства свідчить про те, що такого роду питання вирішуються на стадії виконання судового рішення, тобто після набрання ним законної сили та звернення до виконання у визначеному законодавством порядку.
Тому, вимога відповідача про розстрочку рішення суду є передчасною та задоволенню не підлягає.
Європейський суд з прав людини вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суді, та відмінності, які існують у держава-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо надання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки з огляду на конкретні обставини справи (рішення "Проніна проти України", №63566/00 § 23, ЄСПЛ від 18.07.2006).
Питання про судові витрати слід вирішити у відповідності до вимог ст. 141 ЦПК України, за приписами якої судовій збір у разі задоволення позову покладається на відповідача.
Згідно платіжної інструкції №ZZ427B2GHN від 07.01.2026 (а.с.8) позивачем при зверненні до суду сплачено 2662,40 грн. судового збору, які слід стягнути з відповідача.
На підставі ст.ст. 11, 15, 16, 203, 205, 207, 526, 611, 626, 628, 629, 634, 639, 1048, 1049, 1050, 1054 ЦК України, керуючись ст.ст. 4, 12, 13, 23, 76-78, 81, 89, 141, 265, 352, 354, 355 ЦПК України суд -,
У Х В А Л И В:
Позов Акціонерного товариства комерційного банку "ПриватБанк" до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості задоволити. 
Стягнути з ОСОБА_2 на користь Акціонерного товариства Комерційного банку "ПриватБанк" заборгованість за Договором №б/н від 05.04.2016 у розмірі 155963,48 грн. (сто п`ятдесят п`ять тисяч дев`ятсот шістдесят три гривні сорок вісім копійок).
Стягнути з ОСОБА_2 на користь Акціонерного товариства Комерційного банку "ПриватБанк" судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 2662,40 грн. (дві тисячі шістсот шістдесят дві гривні сорок копійок).
Апеляційна скарга на рішення може бути подана через Дубровицький районний суд Рівненської області до Рівненського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відомості про учасників справи, згідно п. 4 ч. 5 ст. 265 ЦПК України:
Позивач: Акціонерне товариство Комерційний банк "ПриватБанк", ЄДРПОУ: 14360570, юридична адреса: 01001, м. Київ, вулиця Грушевського, будинок 1Д.
Відповідач:  ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_4 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 .

Суддя: підпис.

Згідно з оригіналом.

Суддя Дубровицького
районного суду        Тарасюк А.М.