ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 33/803/869/26 Справа № 183/11868/25 	  	Суддя у 1-й інстанції - Березюк В.В. Суддя у 2-й інстанції - Піскун  О. П.	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 березня 2026 року м. Дніпро
Суддя Дніпровського апеляційного суду Піскун О. П., розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу захисника Береста Олександра Миколайовича в інтересах особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 , з клопотанням про поновлення строку апеляційного оскарження на постанову Самарівського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 10 грудня 2025 року стосовно
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,
у справі про адміністративне правопорушення, передбачене частиною 1 статті 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі — КУпАП), 

за участю (в режимі відеконференції):
захисника       Береста О. М.
особи, яка притягається
до адміністративної відповідальності   ОСОБА_1 

ВСТАНОВИВ:
Зміст оскарженого судового рішення. 
Постановою Самарівського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 10 грудня 2025 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.130 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу на користь держави в розмірі однієї тисячі неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 17 000,00 гривень, з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік та судовий збір у сумі 605,60 гривень.
Згідно з постановою суду першої інстанції, 12.11.2025 року о 23-00 годині по вул. Кірова, 14, в с. Піщанка Самарівського району Дніпропетровської області, водій ОСОБА_1 керував автомобілем «Черрі», д.н.з. НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння (різкий запах алкоголю з порожнини рота, нестійка хода, порушення мови). Від проходження медичного огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку відмовився на бодікамеру.
Короткий зміст вимог апеляційної скарги і узагальненні доводи особи, яка її подала. 
В апеляційній скарзі захисник просить поновити строк апеляційного оскарження та скасувати постанову суду першої інстанції та прийняти нову, якою провадження у справі закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП за відсутності в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення.
Мотивуючи клопотання про поновлення пропущеного строку захисник стверджує, що зі змістом постанови ОСОБА_1 ознайомлений 28.01.2026 та у вказану дату отримав її копію.
В обґрунтування апеляційних вимог зазначає, що постанова підлягає скасуванню внаслідок невідповідності висновків суду фактичним обставинам справи, оскільки належні та допустимі докази у матеріалах справи відсутні.
Як стверджує захисник, працівники поліції не зупиняли ОСОБА_2 , а під`їхали до вже припаркованого автомобіля. ОСОБА_3 відмовився пройти огляд, оскільки не керував транспортним засобом, працівниками поліції не надано під підпис будь-яких документів, не ознайомлено з їх змістом відповідно. ОСОБА_2 не був обізнаний, що відносно нього складено протокол про адміністративне правопорушення.
Захисник вказує, що поліцейські під час спілкування з ОСОБА_2 фіксували розмову на власний мобільний телефон, а не на бодікамеру, про що вказано й ОСОБА_2 на місці зупинки. Вважає, що вказаний доказ у справі не є належним, а свідки не залучалися.
Мотиви апеляційного суду.
Відповідно до ч. 1, 2 ст. 294 КУпАП постанова судді у справах про адміністративне правопорушення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, за винятком постанов про застосування стягнення, передбаченого статтею 32 або 32-1 цього Кодексу.
Постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених частиною п`ятою статті 7 та частиною першою статті 287 цього Кодексу. Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.
Відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування
практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.
У справі «Скорик проти України» Європейський суд з прав людини нагадав, що відповідно до п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, якщо в національному правовому порядку існує процедура апеляції, держава має гарантувати, що особи, які знаходяться під її юрисдикцією, мають право у апеляційних судах на основні гарантії, передбачені ст. 6 Конвенції. Мають бути враховані особливості провадження, що розглядається, та сукупність проваджень, що здійснювались у відповідності з національним правопорядком, а також роль апеляційного суду у них.
Розглянувши клопотання захисника про поновлення строку апеляційного оскарження, апеляційний суд вважає обґрунтованими його доводи, оскільки в матеріалах справи відсутні докази отримання постанови суду як захисником так і особою, відносно якої розглянуто справу про адміністративне правопорушення. ОСОБА_1 отримав копію постанови суду та ознайомився з матеріалами справи 28.01.2026, на підтвердження чого у матеріалах справи наявна розписка (а.с. 15). Враховуючи вимоги п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, та п. 8 ч. 3 ст. 129 Конституції України, апеляційний суд вважає, що для забезпечення його права особи на апеляційне оскарження рішення суду, необхідно задовольнити клопотання та поновити строк апеляційного оскарження, як такий, що пропущений з поважних причин.
Перевіривши постанову суду першої інстанції та доводи апеляційної скарги захисника, які зводяться до порушення проведення порядку огляду водія на стан сп`яніння та відсутності доказів керування та зупинки транспортного засобу, апеляційний суд, доходить наступних висновків. 
Відповідно до вимог статей 245, 251, 252, 280 КУпАП, суд зобов`язаний повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, встановити чи було вчинене адміністративне правопорушення та чи винна особа у його вчиненні, дослідити наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і в залежності від встановленого, прийняти законне, обґрунтоване і вмотивоване рішення.
Апеляційний суд вважає, що вищезазначених вимог закону суд першої інстанції дотримався в повній мірі, а викладений в постанові висновок про доведеність винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, а саме у відмові особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння, відповідає фактичним обставинам справи та ґрунтується на доказах, наявних в матеріалах справи. 
Приймаючи рішення про доведення винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, суд першої інстанції правильно поклав в основу судового рішення відомості, які містяться в протоколі про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №511370 від 12.11.2025, відеозаписі; акті огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, відповідно до якого ОСОБА_1 відмовився пройти на місці зупинки транспортного засобу, огляд на стан виявлення алкогольного сп`яніння; направленні на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, відповідно до якого ОСОБА_1 направлений на огляд до «Дніпропетровського обласного наркологічного диспансеру «ДОР». 
За змістом ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису...
Щодо позиції захисту в апеляційній скарзі та в судовому засіданні, про те, що у матеріалах справи відсутні докази керування ОСОБА_1 транспортним засобом, оскільки цей факт не підтверджується відеозаписом та порушення працівниками порядку здійснення відеофіксації технічними засобами апеляційний суд зазначає таке.
Як вбачається з дослідженого судом відеозапису, наряд поліції під`їхав до особи, яка перебувала поруч з транспортним засобом, при цьому двигун автомобіля був увімкнений. Під час спілкування з працівниками поліції встановлено особу ОСОБА_1 , який запитав причини його зупинки, на що йому повідомлено про початок комендантської години з 23-00 години вечора. ОСОБА_1 відповів, що зараз на годиннику 23-00 година, тому комендантську годину ним не порушено.
Разом з цим, на відеозаписі відображено, що працівниками поліції встановлено ознаки алкогольного сп`яніння у ОСОБА_1 , запропоновано пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки та у закладі охорони здоров`я, роз`яснено наслідки відмови, запропоновано надати пояснення. Інспектор поліції запитав чи буде ОСОБА_1 ставити підпис у протоколі та отримувати копію, на що останній відмовився.
На другому відеозапис відображено як працівники поліції на службовому автомобілі прямують за транспортним засобом «Chery Tiggo», д.н.з. НОМЕР_1 .
Суд апеляційної інстанції не може погодитися з твердженнями сторони захисту в частині відсутності доказів на підтвердження факту керування ОСОБА_1 транспортним засобом у визначені у протоколі дату, місце й час, оскільки КУпАП не встановлює вимог, що ця обставина (керування транспортним засобом) встановлюється тільки відеозаписом або іншими певними видами доказів. Апеляційний суд зауважує, що факт керування може бути встановлений на підставі будь-яких доказів та їх сукупності відповідно до ст. 251 КУпАП.
Доводи захисника щодо відеозапису як неналежного та недопустимого доказу апеляційний суд відхиляє виходячи з такого. 
Положення ст. 251 КУпАП встановлюють, що доказами у справі про адміністративне правопорушення, серед іншого, є показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису...
Стороною захисту не надано жодних доказів на підтвердження того, що вказаний відеозапис здійснено за допомогою мобільного телефону працівника поліції чи іншого технічного засобу, який не передбачений для фіксації службової діяльності.
При цьому відсутність відображення на відеозаписі дати та часу не спростовує зафіксованих на ньому обставин, оскільки такі обставини можуть бути встановлені з інших матеріалів справи, зокрема, протоколу про адміністративне правопорушення та інших документів, у яких зазначено дату, час та обставини події. Крім того, вказані відомості не заперечувалися й самим ОСОБА_1 .
За частиною 1 статті 130 КУпАП адміністративно-караним є діяння, яке полягає, зокрема, у відмові особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку на стан наркотичного сп`яніння.
За порушення водієм обов`язку, передбаченого п. 2.5 ПДР, за таку відмову настає відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП, тобто правові наслідки у виді складення протоколу, оскільки, як вже було зазначено вище, диспозиція ч. 1 ст. 130 КУпАП охоплює відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку на стан алкогольного сп`яніння і за такі дії настає адміністративна відповідальність. 
Згідно з п. 27 постанови Пленуму Верховного Суду України № 14 від 23.12.2005 року «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті», якщо водій ухилявся від огляду, то відповідні його дії та ознаки сп`яніння необхідно зафіксувати в протоколі про адміністративне правопорушення..., що є підставою для притягнення до адміністративної відповідальності.
Таким чином, ОСОБА_1 відмовився від проходження огляду водія на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки та в закладі охорони здоров`я, чим порушив вимогу 2.5 ПДР, за що передбачена відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Диспозиція вказаної статті окреслює обставини, які підлягають доведенню в межах справи про адміністративне правопорушення і в даній справі такі обставини підтверджуються належними та допустимими доказами, тому будь-яких сумнівів у правильності та обґрунтованості висновку суду першої інстанції немає.
Таким чином, при розгляді справи судом першої інстанції порушень вимог статей 279, 280 КУпАП не допущено, докази перевірені на їх допустимість, належність та достатність відповідно до ст. 252 КУпАП, а всі обставини, що мають значення для вирішення справи, суд першої інстанції, з наведенням відповідних мотивів встановив та правильно кваліфікував вчинене правопорушення.
Неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права, які були б підставою для скасування постанови судді та закриття провадження у справі, апеляційним переглядом не встановлено, а доводи апеляційної скарги за своїм змістом зводяться до незгоди з прийнятим судовим рішення, власної оцінки доказів у справі та положень КУпАП, які захист тлумачать на свій розсуд, ігноруючи їх сукупність та об`єктивність відеозапису.
Враховуючи вищевикладене, апеляційний суд доходить висновку про залишення оскарженої постанови суду першої інстанції без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення.
Керуючись ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суд
ПОСТАНОВИВ:
Клопотання захисника Береста Олександра Миколайовича задовольнити та поновити строк апеляційного оскарження постанови Самарівського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 10 грудня 2025 року.
Апеляційну захисника Береста Олександра Миколайовича залишити без задоволення.
Постанову Самарівського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 10 грудня 2025 року стосовно ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП залишити без змін.
Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя         О. П. Піскун