ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Справа № 629/3566/25 Головуючий суддя І інстанції ХАРАБАДЗЕ К. Ш.
Провадження № 22-ц/818/1520/26 Суддя доповідач Яцина В.Б.
Категорія: про виплату заробітної плати

П О С Т А Н О В А
 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 квітня 2026 року          м. Харків
Харківський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:
головуючого Яцини В.Б.
суддів колегії Мальованого Ю.М., Пилипчук Н.П.,
за участю секретаря судового засідання Шевцової К.Є.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - адвоката Смірнової Наталії Андріївни на заочне рішення Лозівського міськрайонного суду Харківської області від 14 жовтня 2025 року, у цивільній справі № 629/3566/25, за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю "Новакс Трейд" про стягнення заборгованості по заробітній платі, середнього заробітку за час затримки розрахунку та моральної шкоди,
в с т а н о в и в :
У травні 2025 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Новакс Трейд" про стягнення заборгованості по заробітній платі, середнього заробітку за час затримки розрахунку та моральної шкоди.
Позовна заява мотивована тим, що в період з 08.02.2023 по 28.02.2025 позивач перебувала в трудових відносинах з ТОВ «Новакс Трейд». На день звільнення, 28.02.2025, в порушення норм трудового законодавства роботодавець не провів у повному обсязі виплату заборгованість по заробітній платі за період з 01.11.2024 по 28.02.2025 включно. Неодноразові звернення до відповідача стосовно усунення причин заборгованості та виплати заборгованості по заробітній платі не сприяли вирішенню спору і станом теперішній час заборгованість по заробітній платі за вищезазначені періоди не виплачена. 
Посилаючись на вказані обставини, уточнивши свої позовні вимоги 13.10.2025, остаточно ОСОБА_1 просила суд стягнути з відповідача заборгованість по заробітній платі за період роботи з 01.11.2024 по 28.02.2025 у розмірі 48070,37 грн., середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні за період з 01.03.2025 по день ухвалення рішення у розмірі 92023,26 грн.; моральну шкоду у розмірі 50 000 гривень; витрати на правничу допомогу у розмірі 5000 гривень. Рішення в частині стягнення нарахованої, але не виплаченої заробітної плати, в межах суми платежу за 1 (один) місяць допустити до негайного виконання.
Заочним рішенням Лозівського міськрайонного суду Харківської області від 14 жовтня 2025 року Позовні вимоги ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Новакс Трейд» про стягнення заборгованості по заробітній платі, середнього заробітку за час затримки розрахунку, моральної шкоди, - залишено без задоволення.
Не погоджуючись з вказаним заочним рішенням суду першої інстанції, представник ОСОБА_1 - адвокат Смірнова Наталія Андріївна подала апеляційну скаргу, у якій просить заочне рішення скасувати та ухвалити нове, яким задовольнити позовні вимоги.
Зазначила, що місцевий суд не в повній мірі встановив обставини, що мали місце у вказаній справі, та не надав належну оцінку наявним у справі доказам. На підтвердження факту перебування в трудових відносинах з ТОВ «Новак Трейд» ОСОБА_1 надала до суду витяг з електронної трудової книжки. Зі змісту вказаного витягу вбачається, що 08.02.2023 року ОСОБА_1 була прийнята на роботу в ТОВ «Новакс Трейд», підстава – наказ №2-КХ від 07.02.2023 року. Так само, з вказаного витягу вбачається, що 28.02.2025 року ОСОБА_1 була
звільнена з ТОВ «Новакс Трейд», підстава - ст. 38 КЗпПУ, наказ № 48-К від 19.02.2025 року.
Окремо слід відзначити, що при звільненні ТОВ «Новакс Трейд» не повернуло ОСОБА_1 трудову книжку. При цьому, вона неодноразово зверталася до відповідача з вимогою щодо видачі трудової книжки.
Зауважує, що 22.04.2025 року на адресу ТОВ «Новакс Трейд» направлено адвокатський запит, за змістом якого, зокрема, я адвокат Смірнова Н.А., діючи від імені ОСОБА_1 та в її інтересах, просила надати інформацію щодо причин затримки видачі трудової книжки останньої та не проведення з нею розрахунку. До теперішнього часу вказаний запит проігноровано, а трудова книжка ОСОБА_1 не повернута. З урахуванням наведених обставин, ОСОБА_1 була позбавлена можливості надати завірену копію трудової книжки. Поряд з цим слід відзначити, що електронна трудова книжка, витяг якої долучено до позову, за своїм змістом аналогічна змісту трудової книжки. Електронна версія трудової книжки є дійсною одночасно з паперовою версією.
Вказала, що при звільненні ОСОБА_1 , як працівнику, не була виплачена сума заробітку за період роботи з 01.11.2024 року по 28.02.2025 року, остання звернулась до адвоката з метою захисту своїх трудових прав та подальшого ініціювання відповідного позову до суду.
Звертає увагу суду, що в порядку досудового врегулювання спору, з метою зібрання інформації щодо всіх складових заробітної плати та визначення остаточної суми заборгованості, я адвокат Смірнова Н.А., діючи від імені ОСОБА_1 , неодноразово зверталася з адвокатськими запитами до ТОВ «Новакс Трейд». За змістом вказаних запитів просила надати наступні документи:
- оформлену з дотриманням всіх вимог діючої редакції постанови Кабінету Міністрів України № 100 від 08.02.1995 року «Про затвердження Порядку обчислення середньої заробітної плати» довідку про розмір середньомісячного та середньоденного заробітку ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за два повні місяці роботи, що передували звільненню, на основі якої можливо обраховувати розмір середнього заробітку ОСОБА_1 ;
- довідку про розмір нарахованих, але НЕ виплачених сум ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , при звільненні з ТОВ «Новакс Трейд». Вказаний адвокатський запит проігноровано відповідачем, жодної відповіді від ТОВ «Новакс Трейд» не надходило. Таким чином, ОСОБА_1 була позбавлена можливості визначити всі складові своєї заробітної плати та надати до суду такі дані. В подальшому, під час перебування справи в провадженні Лозівського міськрайонного суду Харківської області, за клопотанням сторони, ухвалою суду від 26 травня 2025 року витребувано у ТОВ «Новакс Трейд» вищевказані докази. Оскільки вищевказана ухвала суду не була виконана, ухвалою суду від 24.07.2025 року до ТОВ ««НОВАКС ТРЕЙД» застосовано захід процесуального примусу у вигляді штрафу та повторно витребувано докази. Однак і вказана ухвала суду була проігнорована відповідачем та фактично не виконана.
Зазначила, що враховуючи ненадання ТОВ «Новакс Трейд» відповідних доказів, ОСОБА_1 була позбавлена можливості надати суду дані щодо складових своєї заробітної плати. Наведені обставини суд першої інстанції оцінив як не доведення позовних вимог. Що з урахування вищенаведених обставин, є помилковим, оскільки саме на відповідача, як роботодавця, покладається обов`язок щодо доведення відсутності заборгованості з посиланням на відповідні підтвердні документи. У свою чергу, ОСОБА_1 , як працівник та громадянин, чиї трудові права були порушені, на підтвердження факту наявності заборгованості зі сплати заробітної плати надала виписки по картковому рахунку. 
За своїм змістом вказана виписка підтверджує факт того, що не дивлячись на трудову діяльність ОСОБА_1 в ТОВ «Новакс Трейд» в період з 01.11.2024 року по 28.02.2025 року, заробітна плата за вказаний час ОСОБА_1 не була виплачена та не була зарахована на її картковий рахунок. А тому суд першої інстанції безпідставно, порушуючи правила оцінки доказів, не врахував вказану виписку як доказ на підтвердження позовних вимог ОСОБА_1 . Похідним від чого є помилковість висновку місцевого суду щодо не доведення ОСОБА_1 наявності заборгованості ТОВ «Новакс Трейд».

Відзив на апеляційну скаргу не надійшов.
Залишаючи позовні вимоги без задоволення, суд першої інстанції виходив з того, що матеріали справи не містять належних і допустимих доказів на підтвердження наявності порушення відповідачем трудових прав позивача, суд дійшов висновку, що позов є необґрунтованим та недоведеним, а тому не підлягає задоволенню.
Суд апеляційної інстанції погоджується з таким висновком суду.
Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, колегія суддів дійшла висновку про залишення апеляційної скарги без задоволення, а заочне рішення суду без змін, з наступних підстав.
Кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів /ч. 1 ст. 4 ЦПК України/.
Відповідно до частини 1 статті 115 Кодексу законів про працю України заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором або нормативним актом роботодавця, погодженим з виборним органом первинної профспілкової організації чи іншим уповноваженим на представництво трудовим колективом органом (а в разі відсутності таких органів представниками, обраними і уповноваженими трудовим колективом), але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів, та не пізніше семи днів після закінчення періоду, за який здійснюється виплата.
Згідно з частиною 1 статті 21 Закону України «Про оплату праці» працівник має право на оплату своєї праці відповідно до актів законодавства і колективного договору на підставі укладеного трудового договору.
За змістом частини 1 статті 21 Кодексу законів про працю України трудовим договором є угода між працівником і роботодавцем (роботодавцем фізичною особою), за якою працівник зобов`язується виконувати роботу, визначену цією угодою, а роботодавець (роботодавець фізична особа) зобов`язується виплачувати працівникові заробітну плату і забезпечувати умови праці, необхідні для виконання роботи, передбачені законодавством про працю, колективним договором і угодою сторін.
Відповідно до частини 2 статті 233 Кодексу законів про працю України у разі порушення законодавства про оплату праці працівник має право звернутися до суду з позовом про стягнення належної йому заробітної плати без обмеження будь-яким строком.
Право працівника на належну заробітну плату кореспондує обов`язок роботодавця нарахувати йому вказані виплати, гарантовані державою, і виплатити їх. При цьому право працівника не залежить від нарахування йому відповідних грошових виплат. Тому незалежно від того, чи було здійснене роботодавцем нарахування таких виплат, працівник, у разі порушення законодавства про оплату праці, має право звернутися до суду з позовом про стягнення належної йому заробітної плати.
Відповідно до частини 1 статті 47 Кодексу законів про працю України роботодавець зобов`язаний в день звільнення видати працівникові копію наказу (розпорядження) про звільнення, провести з ним розрахунок у строки, зазначені у статті 116 цього Кодексу, а також на вимогу працівника внести належні записи про звільнення до трудової книжки, що зберігається у працівника.
За змістом статті 116 Кодексу законів про працю України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, роботодавець повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. В разі спору про розмір сум, належних працівникові при звільненні, роботодавець в усякому випадку повинен в зазначений у цій статті строк виплатити не оспорювану ним суму.
Частиною 1 статті 117 Кодексу законів про працю України передбачено, що в разі невиплати з вини роботодавця належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку.

Аналіз зазначених норм свідчить про те, що всі суми (заробітна плата, вихідна допомога, компенсація за невикористану відпустку, оплата за час тимчасової непрацездатності тощо), належні до сплати працівникові, мають бути виплачені у день звільнення цього працівника, а у разі, якщо працівник у день звільнення не працював, - зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Закон прямо покладає на підприємство, установу, організацію обов`язок провести зі звільненим працівником повний розрахунок, виплатити всі суми, що йому належать; при невиконанні такого обов`язку з вини власника або уповноваженого ним органу настає передбачена статтею 117 КЗпП України відповідальність.
Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Суд, зберігаючи об`єктивність і неупередженість: керує ходом судового процесу; сприяє врегулюванню спору шляхом досягнення угоди між сторонами; роз`яснює у випадку необхідності учасникам судового процесу їхні процесуальні права та обов`язки, наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій; сприяє учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом; запобігає зловживанню учасниками судового процесу їхніми правами та вживає заходів для виконання ними їхніх обов`язків /ст. 12 ЦПК України/.
Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності /ст. 13 ЦПК України/.
Відповідно до ч.1 ст.76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Відповідно до ст.77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування.
Відповідно до ч. 1, 5, 6 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

При цьому, враховуючи положення ст. 81 ЦПК України та особливості вимог трудового законодавства у справах, у яких оспорюється незаконність притягнення до дисциплінарної відповідальності, саме відповідач повинен довести, що таке притягнення відбулося без порушення законодавства про працю.
Такий висновок суду в повній мірі кореспондує і позиції Верховного суду, висловленій у постанові Касаційного цивільного суду в складі Верховного суду від 23.01.2018 року у справі №273/212/16-ц.

Звертаючись до суду з вищезазначеним позовом, позивачка вказувала, що з 08.02.2023 по 28.02.2025 перебувала у трудових відносинах з ТОВ «Новакс Трейд». Наголошувала, що при звільненні, відповідач не провів з нею повного розрахунку, внаслідок чого виникла заборгованість по нарахованій та невиплаченій заробітній платі за період з 01.11.2024 по 28.02.2025 у розмірі 48070,37 грн..
Згідно відомостей з Державного реєстру фізичних осіб-платників податків про джерела/суми нарахованого доходу, нарахованого (перерахованого) податку та військового збору, ОСОБА_1 було нараховано та було виплачено суми доходу – заробітна плата ТОВ «Новакс Трейд» за листопад 2024 року 11599,86 грн., сума податку 2087,97 грн., сума військового збору – 174,00 грн., за грудень 2024 року – 11821,43 грн., сума податку – 2127,86 грн., сума військового збору – 591,07 грн., за січень 2025 року – 11909,04 грн., сума податку – 2143,63 грн., сума військового збору – 595,45 грн.; лютий 2025 року – 12740,04 грн., сума податку – 2293,21 грн., сума військового збору – 637,00 грн.
Позивачкою надана виписка по картковому рахунку та скріни з мобільного телефону, однак дані докази суд першої інстанції правильно не взяв до уваги, оскільки вони не містять усієї інформації, що позбавляє суд можливості перевірити чи були здійсненні виплати з боку відповідача за вказаний період на картковий рахунок позивачки. Жодних належних доказів, які б свідчили, про існування заборгованості по заробітній платі у товариства перед ОСОБА_1 саме за зазначені останньою періоди часу та у зазначеному нею розмірі, суду надано не було.
Колегія суддів також не вбачає достатніх підстав для урахування виписки по картковому рахунку ОСОБА_1 в якості доказу наявності заборгованості, оскільки у справі відсутні докази, що сторони узгодили отримання нею заробітної плати у такий спосіб, а також – про її розмір. Тому вказана виписка з карткового рахунку є неналежним доказом у даній справі, суд першої інстанції обґрунтовано не взяв цей доказ до уваги та правильно зазначив, що надана позивачкою виписка по картковому рахунку, скріни з мобільного телефону не можуть бути прийняті до уваги, оскільки не містять усієї інформації, що позбавляє суд можливості перевірити чи були здійсненні виплати з боку відповідача за вказаний період на картковий рахунок позивачки. 
Отже, жодних належних доказів, які б свідчили, про існування заборгованості по заробітній платі у товариства перед ОСОБА_1 саме за зазначені останньою періоди часу та у зазначеному нею розмірі, суду надано не було, суд використав наявні у нього можливості для витребування відповідних документів, але отримані судом документи не надають суду достатніх підстав для висновку, що відповідач не повністю сплатив позивачці заробітну плату, а доводи скарги цього висновку суду не спростовують.

Відповідно до статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ст. 82 цього Кодексу, тобто тягар доказування лежить на сторонах цивільно-правового спору.
Згідно зі статтями 76-79 ЦПК України доказуванню підлягають обставини (факти), які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у учасників справи виникає спір.
Частиною 6 статті 81 ЦПК України передбачено, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
За таких обставин, з урахуванням положень статей 77, 81 ЦПК України, саме працівник має належними та допустимими доказами довести факт порушення роботодавцем його трудових прав.
Зокрема, для вирішення питання щодо заборгованості по заробітній платі позивачу необхідно довести розмір заробітної плати, яка встановлена за виконану роботу відповідно до встановлених норм праці (норми часу, виробітку, обслуговування, посадові обов`язки).
Такого ж висновку щодо застосування норм права у подібних правовідносинах дійшов Верховний Суд у постанові від 16 серпня 2018 року в справі № 242/5780/16-ц (провадження № 61-34037св18).
У статті 168 ПК України визначено порядок нарахування, утримання та сплати (перерахування) податку до бюджету. Так, ст. 168.1 ПК України передбачає оподаткування доходів, нарахованих (виплачених, наданих) платнику податку податковим агентом.
Податковий агент, який нараховує (виплачує, надає) оподатковуваний дохід на користь платника податку, зобов`язаний утримувати податок із суми такого доходу за його рахунок, використовуючи ставку податку, визначену в статті 167 цього Кодексу/ст.168.1.1.ПК/.
Податок сплачується (перераховується) до відповідного бюджету під час виплати оподатковуваного доходу єдиним платіжним документом. Банки, небанківські надавачі платіжних послуг приймають платіжні документи на виплату доходу лише за умови одночасного подання платіжної інструкції на перерахування цього податку до відповідного бюджету або платіжної інструкції на зарахування коштів у сумі цього податку на єдиний рахунок, визначений статтею 35-1 цього Кодексу/ст. 168.1.2. ПК/
В справі відсутні відомості, що з питання щодо невиплати позивачці нарахованої заробітної плати, вона звернутися до Державної служби України з питань праці або її територіальних органів із скаргою на дії роботодавця для притягнення його до кримінальної, адміністративної та фінансової відповідальності.
В обґрунтування позовних вимог позивачка не надала суду трудовий договір або контракт на підтвердження істотних умови оплати праці, а саме: розміру заробітної плати та умов її виплати, не надала копій наказів про зарахування працівника на роботу, звільнення з роботи. Позивач не вказала про кількість відпрацьованих годин, днів або змін, про наявність або відсутність тимчасової непрацездатнісі, відпустки у період з 01.11.2024 по 28.02.2025. Жодних клопотань щодо витребування таких доказів не заявляла суду.
Згідно розрахунків, обчислених стороною позивачки, їй була нарахована та не виплачена заробітна плата за період з 01.11.2024 по 28.02.2025 у розмірі 48070,37 грн.
Ухвалою суду від 26 червня 2025 року у справі було відкрито провадження та задоволено клопотання позивача про витребування доказів задовольнити. Витребувано у Товариства з обмеженою відповідальністю «Новакс Трейд», завірені належним чином:
-оформлену з дотриманням всіх вимог діючої редакції постанови Кабінету Міністрів України № 100 від 08.02.1995 року «Про затвердження Порядку обчислення середньої заробітної плати» довідку про розмір середньомісячного та середньоденного заробітку ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за два повні місяці роботи, що передували звільненню, на основі якої можливо обраховувати розмір середнього заробітку ОСОБА_1 ; 
-довідку про розмір нарахованих, але не виплачених при звільненні сум на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за час роботи в ТОВ «НОВАКС ТРЕЙД» в період з 01.11.2024 року по 28.02.2025 року. Копію ухвали направити Товариству з обмеженою відповідальністю «Новакс Трейд» для виконання (а.с.42-43,45,48).
Ухвалою суду від 24 липня 2025 року застосовано до товариства з обмеженою відповідальністю ««НОВАКС ТРЕЙД» (код ЄДРПОУ 44626956, місцезнаходження за адресою: м. Харків, Аерокосмічний проспект, буд. 4, квм. 45/1) захід процесуального примусу у вигляді штрафу та стягнути в дохід державного бюджету штраф у розмірі одного прожиткового мінімуму для працездатних осіб у сумі 3028 /три тисячі двадцять вісім/ гривень. Повторно витребувано у Товариства з обмеженою відповідальністю «Новакс Трейд», у строк до 22.08.2025, завірені належним чином:
-оформлену з дотриманням всіх вимог діючої редакції постанови Кабінету Міністрів України № 100 від 08.02.1995 року «Про затвердження Порядку обчислення середньої заробітної плати» довідку про розмір середньомісячного та середньоденного заробітку ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за два повні місяці роботи, що передували звільненню, на основі якої можливо обраховувати розмір середнього заробітку ОСОБА_1 ; 
-довідку про розмір нарахованих, але не виплачених при звільненні сум на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за час роботи в ТОВ «НОВАКС ТРЕЙД» в період з 01.11.2024 року по 28.02.2025 року. Копію ухвали направити Товариству з обмеженою відповідальністю «Новакс Трейд» для виконання.(а.с.59-60,61).
Ухвалою суду від 18.09.2025 Клопотання позивача про витребування доказів – задоволено.
Витребувано, у строк до 29.09.2025, з Головного Управління Державної податкової служби у Харківській області відомості з Державного реєстру фізичних осіб платників податку про джерела/суми нарахованого доходу, нарахованого (перерахованого) податку та військового збору щодо ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , за період з 01.11.2024 року по 28.02.2025 року включно, які надходили з Товариства з обмеженою відповідальністю «Новакс Трейд», адреса: 61010, м. Харків, Аерокосмічний проспект, буд.4, кім.45/1, код ЄДРПОУ 44626956.Копію ухвали направити до  Головного Управління Державної податкової служби у Харківській області - для виконання.(а.с.70-71,72,74,75).
На виконання ухвали суду Головне управління ДПС у Харківській області надало відомості з Державного реєстру фізичних осіб-платників податків про джерела/суми нарахованого доходу, нарахованого (перерахованого) податку та військового збору, ОСОБА_1 було нараховано та було виплачено суми доходу – заробітна плата ТОВ «Новакс Трейд» за листопад 2024 року 11599,86 грн., сума податку 2087,97 грн., сума військового збору – 174,00 грн., за грудень 2024 року – 11821,43 грн., сума податку – 2127,86 грн., сума військового збору – 591,07 грн., за січень 2025 року – 11909,04 грн., сума податку – 2143,63 грн., сума військового збору – 595,45 грн.; лютий 2025 року – 12740,04 грн., сума податку – 2293,21 грн., сума військового збору – 637,00 грн.
Разом з тим, інформацію про наявність заборгованості, про яку зазначено у доводах позову, вказані відомості не містять.
Надана позивачкою виписка по картковому рахунку, скрини з мобільного телефону не можуть бути прийняті до уваги, оскільки не містять усієї інформації, що позбавляє суд можливості перевірити чи були здійсненні виплати з боку відповідача за вказаний період на картковий рахунок позивачки. Жодних належних доказів, які б свідчили, про існування заборгованості по заробітній платі у товариства перед ОСОБА_1 саме за зазначені останньою періоди часу та у зазначеному нею розмірі, суду надано не було.
З урахуванням зазначеного, суд дійшов обґрунтованого висновку, що позивачкою належними, допустимими та достовірними доказами, які б в своїй сукупності дали б змогу дійти висновку про наявність обставин, викладених у позовній заяві, які мають значення для справи і на які він посилається, як на підставу своїх вимог, а саме не доведено наявність заборгованості ТОВ «Новакс Трейд» по заробітній платі.
Оскільки, стягнення середнього заробітку за весь час затримки розрахунку при звільненні, та моральної шкоди є похідними від позовних вимог про стягнення заборгованості по заробітній платі, то вони також не підлягали задоволенню.
Крім того, позивачка всупереч процесуального обов`язку, передбаченому ст.ст. 12, 81 ЦПК України не надала трудовий договір або контракт на підтвердження трудових відносин з відповідачем та для з`ясування судом  умов оплати праці, розміру заробітної плати та умов її виплати, не надала копій наказів про зарахування працівника на роботу, звільнення з роботи. Позивач не вказала про кількість відпрацьованих годин, днів або змін, про наявність або відсутність тимчасової непрацездатності, відпустки у період з 01.11.2024 по 28.02.2025, що має значення для з`ясування підстав заявленого позову. Жодних клопотань щодо витребування таких доказів до суду не заявлялося.
До апеляційної скарги позивач подає нові докази :відомості про трудову діяльність з Реєстру застрахованих осіб та форми ОК-5 і ОК-7. З урахуванням подачі таких доказів разом з апеляційною скаргою, з метою всебічного та об`єктивного розгляду справи, є необхідним дослідження в межах апеляційного розгляду вказаних доказів, які у сукупності з наявними матеріалами справи свідчать про існування спірної заборгованості по заробітній платі та факт невиплати такої заборгованості відповідачем.
За ч. 3 ст. 367 ЦК України докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.
Разом з тим, з офіційні відомості Пенсійного фонду України щодо розміру заробітної плати за формою ОК-5 відносно особи підтверджують лише її страховий стаж та не можуть бути прийняті судом, як належні докази щодо розміру заборгованості по заробітній плати.
Даний висновок відповідає правовим позиціям Верховного Суду, наведеній у постановах від 16 серпня 2018 року в справі № 242/5781/16-ц (провадження № 61-34037св18), від 31 травня 2021 року в справі № 242/3051/18 (провадження № 61-1021св19).
Надані стороною позивача копії офіційних відомостей Пенсійного фонду України щодо розміру заробітної плати за формою ОК-5, ОК-7 стосовно ОСОБА_1 підтверджують лише її страховий стаж та не можуть бути прийняті судом як належні докази щодо розміру заробітної плати та розміру заборгованості по ній, оскільки надана довідка не містить в собі інформації щодо невиконання відповідачем істотних умов трудового договору про сплату заробітної плати.
Отже, доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують та не дають підстав вважати, що судом допущені порушення норм матеріального чи процесуального права, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення спору, а тому підстави для скасування рішення суду першої інстанції відсутні.
Вирішуючи спір, який виник між сторонами справи, суд першої інстанції правильно визначився з характером спірних правовідносин та нормами матеріального права, які підлягають застосуванню, повно та всебічно дослідив обставини справи та наявні у справі докази, надав їм належну оцінку, у результаті чого ухвалив законне й обґрунтоване судове рішення, яке відповідає вимогам матеріального та процесуального права.
На підставі вищевказаних обставин та правового обґрунтування колегія суддів визнає, що оскаржене рішення суду ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права, доводи скарги є недоведеними та висновків суду не спростували, що відповідно до статті 375 ЦПК України є підставою для залишення апеляційної скарги без задоволення, а судового рішення без змін.
Оскільки апеляційну скаргу залишено без задоволення, підстав для перерозподілу судового збору судом апеляційної інстанції не вбачається.
Керуючись ст.ст. 259, п. 1 ч. 1 ст. 374, ст.ст. 375, 381-384, 389-391 ЦПК України, суд апеляційної інстанції
постановив :
Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - адвоката Смірнової Наталії Андріївни –залишити без задоволення.
Заочне рішення Лозівського міськрайонного суду Харківської області від 14 жовтня 2025 року – залишити без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня ухвалення, і протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду.
Повний текст постанови складений 20 квітня 2026 року.

Головуючий         В.Б. Яцина

Судді колегії        Ю.М. Мальований

Н.П. Пилипчук