ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
і м е н е м У к р а ї н и

02 березня 2026 року 	м. Дніпро	справа № 340/7618/24	

Третій апеляційний адміністративний суд 
у складі колегії суддів: головуючого - судді Чабаненко С.В. (доповідач),
суддів: Ясенової Т.І., Білак С.В., 
розглянувши в порядку письмового провадження в місті Дніпрі апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Кіровоградського окружного адміністративного суду від 28 жовтня 2025 року в адміністративній справі №340/7618/24 за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії,-
ВСТАНОВИВ:
Рішенням Кіровоградського окружного адміністративного суду від 28 лютого 2025 року у справі №340/7618/24 адміністративний позов задоволено частково. Визнано протиправним рішення Військової частини НОМЕР_1 від 31.07.2024 щодо відмови у задоволенні рапорту ОСОБА_1 від 20.02.2024 про звільнення з військової служби та зобов`язано Військову частину НОМЕР_1 повторно розглянути рапорт про звільнення ОСОБА_1 з військової служби на підставі абзацу 4 підпункту «г» пункту 2 частини 4 статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок та військову службу» (в редакції Закону від 12.10.2023), а саме у зв`язку з необхідністю догляду за своїми хворими матір`ю та батьком, що підтверджено висновками лікарської консультативної комісії, та прийняти рішення з урахуванням висновків суду, що викладені у цьому рішенні. У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.
Рішенням Кіровоградського окружного адміністративного суду від 28 лютого 2025 року у справі №340/7618/24 в апеляційному порядку сторонами не оскаржувалось та набрало законної сили 01.04.2025 року.
Ухвалою Кіровоградського окружного адміністративного суду від 28 жовтня 2025 року заяву позивача про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб`єктом владних повноважень – відповідачем на виконання рішення суду, повернуто заявникові без розгляду.
Не погодившись з ухвалою суду, позивачем подано апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення норм процесуального та матеріального права, просить скасувати ухвалу суду, та направити справу № 340/7618/24 для продовження розгляду до Кіровоградського окружного адміністративного суду.
В обґрунтування апеляційної скарги апелянт вказує, що ухвалою Кіровоградського окружного адміністративного суду від 28.05.2025 у справі № 340/7618/24 заяву представника ОСОБА_1 адвоката Пузира В.О. про встановлення судового контролю за виконанням рішення Кіровоградського окружного адміністративного суду від 28.02.2025 у справі № 340/7618/24 задоволено, а Військову частину НОМЕР_1 зобов`язано подати звіт про виконання даного рішення. Військовою частиною звіт на виконання вимог даної ухвали подано. З цього звіту вбачається, що за результатами розгляду рапорту ОСОБА_1 прийнято рішення про відмову у задоволенні його рапорту. Підставами для відмови є те, що відсутні документи, що підтверджують підставу для звільнення з військової служби, а саме висновки медико-соціальної експертної комісії. Отже, позивач втретє, в межах одних і тих самих правовідносин із Військовою частиною, та в межах справ № 340/3169/24 та 340/7618/24, вимушений вживати додаткових заходів щодо виконання рішення суду, яке набрало законної сили, шляхом визнання рішення Військової частини НОМЕР_1 протиправним, яке прийнято на виконання вимог рішення Кіровоградського окружного адміністративного суду від 28.02.2025 у справі № 340/7618/24. Рішення Військової частини НОМЕР_1 викладено у формі аркуша погодження від 12.03.2025 та правового обгрунтування, наведеного в доповіді юридичної служби військової частини від 12.03.2025 № 2851. Ухвалою суду першої інстанції від 16.10.2025 у даній справі звіт про виконання рішення Кіровоградського окружного адміністративного суду від 28.02.2025 прийнято. Ухвалу опубліковано 17.10.2025 (вказане підтверджується матеріалами справи), отже сторона позивача обґрунтовано дізналась про порушення своїх прав рішенням відповідача лише 17.10.2025. Тому, останній обґрунтовано наводить доводи щодо початку обрахування строку (в порядку ч. 4 ст. 383 КАС України) саме з дати опублікування ухвали про прийняття поданого звіту – 17.10.2025. Процесуально суд першої інстанції своєю ухвалою від 16.10.2025, в порядку статті 382 КАС України, прийняв обґрунтованим виконання рішення по суті, у формі звіту про його виконання. Саме із дати ознайомлення з ухвалою суду першої інстанції від 16.10.2025 (яку завантажено до підсистеми ЄСІТС «Електронний суд» 17.10.2025) ОСОБА_1 дізнався про порушення його прав, що виражено у прийнятті протиправного рішення в межах виконання рішення суду. Отже, 10-денний строк на подання заяви в порядку статті 383 КАС України останнім дотримано, а тому і підстави для повернення поданої заяви без розгляду відсутні. Підставою для звернення із заявою в порядку статті 382 КАС України є обставина необізнаності із виконанням рішення суду. Як вбачається із поданої ОСОБА_1 заяви в порядку статті 382 КАС України, її предметом є факт невиконання рішення у справі № 340/7618/24, тобто неприйняття жодного рішення. Процесуальним завданням статті 383 КАС України є саме убезпечення позивача від протиправного рішення та/або бездіяльності (затягування в його прийнятті) шляхом визнання рішення/бездіяльності протиправною. Отже, заявник та/або позивач позбавлений процесуальної можливості одночасно подавати до суду заяви в порядку статті 382 та статті 383 КАС України, оскільки законодавцем їх розділено як два різні види способу зобов`язання суб`єкта владних повноважень діяти добросовісно саме на стадії виконання судового рішення. А тому, доводи суду щодо можливості звернення в порядку ст.ст. 382, 383 КАС України є необґрунтованими та прямо суперечать нормам КАС України.
Справу розглянуто в порядку письмового провадження відповідно до приписів ст. 311 КАС України.
Відповідно до вимог ч. 1 ст. 308 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши апеляційну скаргу в межах її доводів та вимог відповідно до ст. 308 КАС України, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню за наступних підстав.
Спір у цій справі виник у зв`язку із протиправністю, на думку позивача, рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб`єктом владних повноважень – відповідачем на виконання рішення суду.
За змістом ч. 1 ст. 383 КАС України особа-позивач, на користь якої ухвалено рішення суду, має право подати до суду першої інстанції заяву про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб`єктом владних повноважень - відповідачем на виконання такого рішення суду, або порушення прав позивача, підтверджених таким рішенням суду.
Водночас ч. 4 ст. 383 КАС України встановлено строки звернення до суду із відповідною заявою, а саме, заяву, зазначену у частині першій цієї статті, може бути подано протягом десяти днів з дня, коли позивач дізнався або повинен був дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів, але не пізніше дня завершення строку пред`явлення до виконання виконавчого листа, виданого за відповідним рішенням суду.
Суд першої інстанції, повертаючи заяву позивача про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб`єктом владних повноважень – відповідачем на виконання рішення суду без розгляду, виходив з того, що заявник пропустив строк звернення до суду, встановлений частиною четвертою статті 383 КАС України.
При цьому, суд першої інстанції вважав датою, коли позивач дізнався або повинен був дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів - 28 липня 2025 року коли представник позивача подав до суду пояснення щодо наданого звіту, де засвідчив свою обізнаність із змістом такого рішення про відмову у задоволенні рапорту про звільнення.
Наведені висновки суду першої інстанції колегія суддів вважає помилковими за наступних підстав.
Так, судом першої інстанції встановлено та матеріалами справи підтверджено, що ухвалою суду від 28 травня 2025 року Військову частину НОМЕР_1 було зобов`язано подати звіт про виконання рішення Кіровоградського окружного адміністративного суду від 28.02.2025 у справі №340/7618/24 двох місяців я з дня отримання ухвали про встановлення судового контролю. 
22.07.2025 року Військовою частиною НОМЕР_1 поданий звіт про виконання рішення суду. У поданому звіті відповідач вказав, що рапорт ОСОБА_1 про звільнення його із військової служби на підставі абз. 4 пп. «г» п. 2 ч. 4 ст. 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», повторно розглянуто, однак не погоджено - ОСОБА_1 відмовлено у задоволенні його рапорту про звільнення з військової служби (правове обгрунтування наведено у доповіді від 12.03.2025 №285). До звіту додані аркуш погодження від 12.03.2025 року та доповідь Командиру Військової частини НОМЕР_1 від 12.03.2025 № 2851.
Ухвалою Кіровоградського окружного адміністративного суду від 16 жовтня 2025 року (надіслано судом: 17.10.2025; зареєстровано в ЄДРСР: 18.10.2025; забезпечено надання загального доступу: 20.10.2025) прийнято звіт Військової частини НОМЕР_1 про виконання рішення Кіровоградського окружного адміністративного суду від 28 лютого 2025 року у справі №340/7618/24.
28 жовтня 2025 року від представника позивача до суду надійшла заява в порядку статті 383 КАС України, яку суд першої інстанції повернув без розгляду у в`язку з пропуском строку звернення.
Разом із цим, колегії суддів зауважує, що строк звернення до адміністративного суду - це проміжок часу після виникнення спору у публічно-правових відносинах, протягом якого особа має право звернутися до адміністративного суду із заявою за вирішенням цього спору і захистом своїх прав, свобод чи інтересів.
За загальним правилом, перебіг строку на звернення до адміністративного суду починається від дня виникнення права на адміністративний позов, тобто коли особа дізналася або могла дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.
Отже, законодавець виходить не тільки з безпосередньої обізнаності особи про факти порушення її прав, а й з об`єктивної можливості цієї особи знати про такі факти.
День, коли особа дізналася про порушення свого права - це установлений доказами день, коли позивач дізнався про рішення, дію чи бездіяльність, внаслідок якої відбулося порушення його прав, свобод чи інтересів. Цим днем може бути, зокрема, день, коли мало бути прийняте рішення (вчинено дію), якщо таке рішення (дія) не було прийняте (не була вчинена).
Якщо цей день установити точно неможливо, строк обчислюється з дня, коли особа повинна була дізнатися про порушення своїх прав (свобод чи інтересів). При цьому «повинна» слід тлумачити як неможливість незнання, припущення про високу вірогідність дізнатися, а не обов`язок особи дізнатися про порушення своїх прав.
На переконання колегії суддів, початок перебігу строку звернення до суду із заявою в порядку ст. 383 КАС України, слід обчислювати з моменту, коли позивач набув достовірної інформації про те, що суд першої інстанції прийняв звіт Військової частини НОМЕР_1 про виконання судового рішення у справі № 340/7618/24, адже до ознайомлення із цією ухвалою позивач мав обгрунтовані сподівання стосовно того, що рішення суду першої інстанції не виконане у повному обсязі, а відповідачем можуть бути вчинені певні дії щодо виконання рішення суду, в тому числі завдяки здійсненню судового контролю за виконанням рішення.
Крім того, висновок суду щодо порушення заявником ч. 4 ст. 383 КАС України не грунтується на конкретних доказах, а отже є припущенням.
Враховуючи наведене, колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанцій при вирішенні питання дотримання позивачем строку звернення до адміністративного суду із заявою в порядку ст. 383 КАС України допустив неправильне застосування норм процесуального права, у зв`язку із чим дійшов передчасного висновку про повернення без розгляду заяви позивачу.
Більше того, колегія суддів вважає за необхідне звернути увагу, що питання стосовно доступу особи до правосуддя неодноразово було предметом судового розгляду Європейського суду з прав людини.
Відповідно до вимог ч. 2 ст. 6 КАС України суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.
Так, у справі «Bellet v. France», Європейський Суд з прав людини зазначив, що стаття 6 параграфу 1 Конвенції містить гарантії справедливого судочинства, одним з аспектів яких є доступ до суду. Рівень доступу, наданий національним законодавством, має бути достатнім для забезпечення права особи на суд з огляду на принцип верховенства права в демократичному суспільстві. Для того, щоб доступ був ефективним, особа повинна мати чітку практичну можливість оскаржити дії, які становлять втручання у її права.
Відповідно до пункту 4 частини 1 статті 320 Кодексу адміністративного судочинства України підставами для скасування ухвали суду, яка перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є: порушення норм процесуального права, які призвели до неправильного вирішення питання.
Враховуючи вищезазначене, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційну скаргу слід задовольнити, ухвалу суду скасувати та направити справу до суду першої інстанції для продовження розгляду заяви позивача.
Керуючись статтями 312, 315, 321, 322 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-
ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Кіровоградського окружного адміністративного суду від 28 жовтня 2025 року в адміністративній справі №340/7618/24 - задовольнити.
Ухвалу Кіровоградського окружного адміністративного суду від 28 жовтня 2025 року в адміністративній справі №340/7618/24 – скасувати, справу №340/7618/24 направити для продовження розгляду до Кіровоградського окружного адміністративного суду.
Постанова суду Третього апеляційного адміністративного суду набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає.

Головуючий - суддя С.В. Чабаненко 

суддя Т.І. Ясенова 

суддя С.В. Білак