Справа № 505/2955/24
Провадження № 3/505/396/2026

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
08 квітня 2026 року м. Подільськ

Суддя Подільського міськрайонного суду Одеської області Білоус В.М., розглянувши матеріали справи про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянки України, жительки АДРЕСА_1 , не працюючої, за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст.154 КУпАП,-
ВСТАНОВИВ:
Згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАД №106596 від 21.06.2024 року, ОСОБА_1 01 червня 2024 року о 15 год.00 хв. біля будинку №1 по вул. Слобідська у м. Подільську, вигулювала собаку невідомої породи без намордника, внаслідок чого собака вкусила ОСОБА_2 за гомілку лівої ноги, заподіявши шкоду її здоров`ю. Своїми діями ОСОБА_1 порушила правила утримання собак та вчинила адміністративне правопорушення передбачене ч.3 ст.154 КУпАП.
16.02.2026 року протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями дану справу було передано на розгляд судді Білоусу В.М.
При цьому суд зазначає, що системний аналіз положень ст.218 та ст.221 КУпАП дає можливість зробити висновок, що до компетенції адміністративної комісії відноситься розгляд і вирішення справ про адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.154 КУпАП. У свою чергу до компетенції суду відноситься розгляд і вирішення справ про адміністративне правопорушення, передбачене ч.2 ст.154 КУпАП. При цьому розгляд і вирішення справ про адміністративне правопорушення, передбачене ч.3 ст.154 КУпАП, як вбачається зі змісту положень ст.ст. 218-244-24 КУпАП, не відноситься до компетенції жодних, з числа зазначених у ст.213 КУпАП органів влади (посадових осіб). Вказані обставини у поєднанні з принципом визначення повноважень адміністративних комісій, що закріплений у ст.214 КУпАП, могли б давати можливість зробити висновок, що в такому разі справи про адміністративні правопорушення, передбачені ч.3 ст.154 КУпАП, мають розглядатися саме адміністративними комісіями як такі, що не віднесені до компетенції інших органів влади (посадових осіб), але, оцінюючи відповідність такого висновку положенням чинного законодавства, необхідно звернути увагу на наступне.
Так, ст.154 КУпАП (у редакції станом на 01.07.2021) структурно складалася з двох частин. У ч.1 ст.154 КУпАП (у редакції від 01.07.2021) було передбачено основний склад адміністративного правопорушення, який передбачав адміністративну відповідальність за тримання собак і котів у місцях, де це заборонено відповідними правилами, чи понад установлену кількість, чи незареєстрованих собак, або приведення в громадські місця, або вигулювання собак без повідків і намордників (крім собак, у реєстраційних свідоцтвах на яких зроблено спеціальну відмітку) чи в невідведених для цього місцях.
Натомість, ч.2 ст.154 КУпАП (у редакції від 01.07.2021), передбачала адміністративну відповідальність за ті самі дії, що спричинили заподіяння шкоди здоров`ю людей або їх майну, а так само повторне протягом року вчинення порушення з числа передбачених частиною першою цієї статті.
Системний аналіз положень ст.154 КУпАП у зв`язку з положеннями ст.218,221 КУпАП у редакції станом на 01.07.2021 дає можливість зробити висновок, що розгляд справ про адміністративні правопорушення, передбачені ч.1 ст.154 КУпАП, станом на 01.07.2021 відносився до компетенції адміністративних комісій, а справ про адміністративні правопорушення, передбачені ч.2 ст.154 КУпАП до компетенції судів.
15.07.2021 ВРУ було прийнято Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо імплементації положень деяких міжнародних угод та директив Європейського Союзу у сфері охорони тваринного та рослинного світу» за №1684-IX, яким ст.154 КУпАП було викладено у новій редакції, що повністю відповідає редакції чинній на момент вчинення правопорушення та на момент здійснення судового розгляду.
Таким чином, шляхом прийняття Закону України від 15.07.2021 за №1684-IX - ст.154 КУпАП структурно була поділена на три окремі частини. При цьому, як видно зі змісту положень вказаного закону, виділення ч.3 ст.154 КУпАП відбулося шляхом відокремлення кваліфікуючої ознаки у виді заподіяння шкоди здоров`ю та майну людини з ч.2 ст.154 КУпАП. Тобто, кваліфікуючі ознаки адміністративного правопорушення, передбаченого ст.154 КУпАП, у виді повторності та заподіяння шкоди здоров`ю та майну особи, які в попередній редакції статті містилися у ч.2, шляхом прийняття нового закону були розділені на окремі частини таким чином, що заподіяння шкоди здоров`ю та майну особи внаслідок порушення правил утримання собак і котів перетворилося на особливо кваліфікуючий склад адміністративного правопорушення, що кваліфікується за ч.3 ст.154 КУпАП.
Однак при цьому, як вбачається з положень Закону України від 15.07.2021 за №1684-IX, супутніх змін до ст.218,221 КУпАП, у зв`язку з появою ч.3 ст.154 КУпАП, не було прийнято, а відтак виникла законодавча прогалина, яка полягає у тому, що формально ч.3 ст.154 КУпАП не відноситься до компетенції жодного органу влади (посадової особи), що здійснюють розгляд справ про адміністративні правопорушення.
Згідно ч.2 ст.124 Конституції України - юрисдикція судів поширюється на будь-який юридичний спір та будь-яке кримінальне обвинувачення. У передбачених законом випадках суди розглядають також інші справи.
Відповідно до усталеної практики ЄСПЛ - кримінальне обвинувачення не тлумачиться буквально та не зводиться виключно до кримінального переслідування особи за вчинення кримінально-караних діянь, у зв`язку з чим обвинувачення у вчиненні адміністративного правопорушення в залежності від певних обставин (характер правопорушення, тяжкість покарання, кваліфікація за національним законодавством) також може підпадати під ознаки кримінального обвинувачення та потребувати юрисдикції суду щодо визначення обґрунтованості останнього. Крім того, відповідно до ч.4 ст.6 КАС України - як складова вимога принципу верховенства права забороняється відмова в розгляді та вирішенні адміністративної справи з мотивів неповноти, неясності, суперечливості чи відсутності законодавства, яке регулює спірні відносини.
Проектуючи вказані положення на обставини даної справи суд робить висновок, що наявність прогалини у законодавстві. Разом з цим недоліки законодавства не можуть ігнорувати вимоги суспільства щодо забезпечення правопорядку шляхом притягнення особи до відповідальності за вчинене протиправне діяння.
На підставі вищевикладеного, враховуючи характер адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст.154 КУпАП, ступінь його тяжкості, те, що склад вказаного правопорушення, у новій редакції законодавства, утворює кваліфікуюча ознака, яка в попередній редакції законодавства містилися у ч.2 цієї ж статті та відносилася до компетенції суду, беручи до уваги, що за вчинення даного правопорушення передбачено обов`язкове додаткове адміністративне стягнення у виді конфіскації, що відповідно до ст.29 КУпАП може бути застосовано лише судом, то, не зважаючи на те, що розгляд судом справ про адміністративне правопорушення, передбачене ч.3 ст.154 КУпАП, прямо не закріплено у ст.221 КУпАП, суд приходить до висновку, що розгляд і вирішення справ про адміністративне правопорушення, передбачене ч.3 ст.154 КУпАП, має здійснюватися саме судом, а не іншим органом влади (посадовою особою).
Відповідно до ст.38 КУпАП якщо справи про адміністративні правопорушення відповідно до цього Кодексу чи інших законів підвідомчі суду (судді), стягнення може бути накладено не пізніш як через три місяці з дня вчинення правопорушення, а при триваючому правопорушенні - не пізніш як через три місяці з дня його виявлення.
Згідно п.7 ст.247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення, не може бути розпочате, а розпочате підлягає закриттю внаслідок закінчення на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених ст.38 КУпАП; ч.2 ст.38 КУпАП, якщо справи про адміністративні правопорушення відповідно до цього Кодексу чи інших законів підвідомчі суду (судді), стягнення може бути накладено не пізніш як через три місяці з дня вчинення правопорушення.
Як вбачається із протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАД №106596 від 21.06.2024 року, ОСОБА_1 адміністративне правопорушення за ч.3 ст.154 КУпАП вчинила 01 червня 2024 року, тому на день надходження матеріалів до судді, строки передбачені ст.38 КУпАП пройшли, що відповідно вимог п.7 ст.247 КУпАП є підставою для закриття провадження в справі про адміністративне правопорушення.
Згідно рішення Європейського суду з прав людини у справі «Грабчук проти України» від 26 вересня 2006 року, у разі закриття провадження по справі з нереабілітуючих обставин, питання про доведеність вини особи не вирішується.
В розумінні вищевикладеного, встановлення будь-якої обставини в рішенні суду після закінченням строків притягнення особи до адміністративної відповідальності, може порушити право особи на справедливий суд, оскільки таке рішення буде прийнято на підставі доказів, що стали неповними через сплив часу.
Такими чином, враховуючи, що на час розгляду справи в суді закінчилися строки, передбачені ст.38 КУпАП України, провадження по справі відносно ОСОБА_1 підлягає закриттю на підставі п.7 ч.1 ст.247 КУпАП України.
Керуючись ст.ст. 38, 154 ч.3, ст.247 п.7, 283, 284 КУпАП, -
ПОСТАНОВИВ:
Провадження в справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за ч.3 ст.154 КУпАП - закрити, у зв`язку із закінченням строків накладення адміністративного стягнення.
Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку протягом 10-ти днів з дня її винесення шляхом подання апеляційної скарги до Одеського апеляційного суду. 
Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.
Суддя: