ЧЕРНІВЕЦЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 лютого 2026 р. м. Чернівці Справа № 600/5883/24-а

Чернівецький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Брезіної Т.М., розглянувши в порядку спрощеного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 , Військової частини НОМЕР_2 про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:
Описова частина
Короткий виклад позиції позивача та заперечень відповідача

В поданому до суду адміністративному позові позивач просить суд винести рішення, яким: 
- визнати протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 щодо ненарахування та невиплати ОСОБА_1 додаткової винагороди, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 року №168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану», у розмірі, збільшеному до 100000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно дням перебування на стаціонарному лікуванні та у відпустці за станом здоров`я внаслідок тяжкого поранення, пов`язаного із захистом Батьківщини.
- зобов`язати військову частину НОМЕР_1 Міністерства оборони України нарахувати та виплатити ОСОБА_1 додаткову винагороду, передбачену постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 року № 168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану», у розмірі, збільшеному до 100000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно дням перебування на стаціонарному лікуванні та у відпустці за станом здоров`я внаслідок тяжкого поранення, пов`язаного із захистом Батьківщини, з урахуванням фактично виплачених сум.
В обґрунтування позовних вимог позивач вказав, що 03.05.2023 р. отримав вибухову травму, пов`язану із захистом Батьківщини та у період з травня 2023 р. по вересень 2023 р. перебував на стаціонарному лікуванні та у відпустці за станом здоров`я внаслідок тяжкого поранення, пов`язаного із захистом Батьківщини, однак додаткова винагорода, передбачена постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 року №168, не виплачена у повному розмірі. Позивач зазначає, що на усні звернення та поданий рапорт відповідач не здійснив йому нарахування та виплату додаткової винагороди у повному обсязі, у зв`язку із чим просить суд задовольнити позов. 
Відповідач – Військова частина НОМЕР_1 подала до суду відзив на позовну заяву, в якому просила у задоволенні позовних вимог відмовити. У відзиві відповідач зазначив, що позивачу грошове забезпечення під час проходження військової служби було нараховано та виплачено у повному обсязі. При цьому, відповідач повідомив, що виплата додаткової винагороди передбачена лише, у випадку отримання тяжкої травми, в той час як згідно довідок ВЛК від 02.06.2023 р. та 04.07.2023 р. було визнано позивача придатним до військової служби, а отриману ним травму кваліфіковано як легку. Таким чином відповідач вважає, що позивач не підпадав під дію абз. 4 п. 1 постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 року №168.
Відповідач – Військової частини НОМЕР_2 подала до суду відзив на позовну заяву, в якому повідомив, що позивач у спірний період не проходив військову службу у Військовій частині НОМЕР_2 , а належним органом, який нараховував позивачу грошове забезпечення є Військова частина НОМЕР_1 , яка приймала управлінське рішення. Відповідач повідомив, що Військова частина НОМЕР_1 перебуває на фінансовому забезпеченні Військової частини НОМЕР_2 , тобто виплату грошового забезпечення військовослужбовцям Військової частини НОМЕР_1 проводиться Військовою частиною НОМЕР_2 на підставі наказів, виданих командиром Військової частини НОМЕР_1 та відповідних платіжних документів, підготовлених Військовою частиною НОМЕР_1 , а отже, військова частина НОМЕР_2 права позивача щодо невиплати додаткової винагороди не порушувала.

Рух справи у суді

Судом відкрито провадження у справі, за правилами спрощеного позовного провадження, без проведення судового засідання та виклику учасників адміністративної справи.
Ухвалою суду від 22.01.2026 р. залучено Військову частину НОМЕР_2 як співвідповідача в адміністративній справі №600/5883/24-а.

Фактичні обставини справи, встановлені судом

Позивач проходив військову службу у військовій частині НОМЕР_1 з 18.04.2023 р. по 16.07.2024 року. (а.с. 43).
Відповідно до довідки військової частини НОМЕР_1 від 05.05.2023 р. №1253 про обставини травми (поранення, контузії, каліцтва) позивача, в якій вказано, про отриману позивачем 03.05.2023 травму – ВОСП лівого стегна та гомілки під час виконання бойового завдання у складі підрозділу в/ч НОМЕР_1 . Перебував у засобах індивідуального захисту. Травма не пов`язана із вчиненням кримінального правопорушення чи навмисного нанесення собі тілесного ушкодження, чи самогубства, перебував в стані алкогольного та/або наркотичного сп`яніння. Довідка видана на підставі наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 05.05.2023 р. №305. (а.с. 10).
Згідно наказів військової частини НОМЕР_1 від 03.05.2023 р. №125 та від 26.05.2023 р. позивач перебував на лікуванні у КНП «Зіньківська міська центральна лікарня» Полтавської області. (а.с. 44-45).
Відповідно до наказу військової частини НОМЕР_1 від 02.06.2023 р. №155 позивач перебував на лікуванні (проходження ВЛК для визначення придатності до проходження військової служби). (а.с. 46-47).
Згідно наказів військової частини НОМЕР_1 від 07.06.2023 р. №160, від 04.07.2023 р. №187 та від 05.07.2023 р. №188 позивач перебував на лікуванні у КНП «Чернігівська обласна лікарня» та проходив ВЛК. (а.с. 48-19).
Відповідно до наказу військової частини НОМЕР_1 від 05.07.2023 р. №188 позивач з 05.07.2023 р. по 03.08.2023 р. вибув у відпустку для лікування. (а.с. 51).
Згідно наказу військової частини НОМЕР_1 від 01.08.2023 р. №216 вибув на стаціонарне лікування до КНП «Чернівецька міська лікарня №3» місто Чернівці, а згідно з наказом від 16.09.2023 р. №263 прибув з лікування із КНП «Чернігівська міська лікарня №3» місто Чернігів. (а.с. 52-53).
Матеріали справи містять інформацію з банківського карткового рахунку позивача за період з 07.03.2023 р. по 26.12.2023 р. (а.с. 12).
До матеріалів справи додано скаргу позивача на рішення ВЛК в/ч НОМЕР_3 від 21.09.2023 р. №6057/1 про визнання ОСОБА_1 придатним до військової служби. (а.с. 13-15).
Згідно листа 20 регіональної ВЛК від 20.11.2023 р. повідомлено позивача, що постанова ВЛК від 21.09.2023 р. №6057/1 прийнята вірно. (а.с. 16).
До матеріалів справи додано: довідки КНП «Чернігівська міська лікарня №3 ЧМР» №178 від 28.08.2023 р., №192 від 14.09.2023 р., про тимчасову непрацездатність позивача, перебував на стаціонарі з 31.07.2023 р. по 28.08.2023 р., з 29.08.2023 р. по 14.09.2023 р.; виписку із медичної картки стаціонарного хворого №4451 в якій вказано періоди перебування позивача на лікуванні з 31.07.2023 р. по 28.08.2023 р.; виписку із медичної картки стаціонарного хворого №5038 в якій вказано періоди перебування позивача на лікуванні з 29.08.2023 р. по 14.09.2023 р.; первинну медичну картку невідкладної допомоги про отримання позивачем поранення 03.05.2023 р.; виписку із медичної картки стаціонарного хворого №7522 в якій вказано періоди перебування позивача на лікуванні з 05.05.2023 р. по 06.05.2023 р.; виписку із медичної картки стаціонарного хворого №1460 в якій вказано періоди перебування позивача на лікуванні з 11.05.2023 р. по 25.05.2023 р.; виписку із медичної картки стаціонарного хворого №2517 в якій вказано періоди перебування позивача на лікуванні з 06.05.2023 р. по 11.05.2023 р.; виписку із медичної картки стаціонарного хворого №11022 в якій вказано періоди перебування позивача на лікуванні з 09.06.2023 р. по 03.07.2023 р.(а.с. 19-25, 54-60, 62-63).
Згідно довідки військово-лікарської комісії від 04.07.2023 р. №5678 за результатами проведеного медичного огляду встановлено, що поранення позивача, ТАК, пов`язане із захистом Батьківщини. Потребує відпустки за станом здоров`я. Згідно Наказу №370 від 04.07.2007 р. за ступенем тяжкості травма «легка». (а.с. 61).
Відповідно до довідки військово-лікарської комісії від 21.09.2023 р. №6057/1 за результатами проведеного медичного огляду встановлено, що поранення позивача 03.05.2023, ТАК, пов`язане із захистом Батьківщини. Згідно Наказу №370 від 04.07.2007 р. за ступенем тяжкості травма «тяжка». (а.с. 64).
Також матеріали справи містять копію картки особового рахунку позивача під час проходження військової служби у військовій частині НОМЕР_1 за квітень 2023 – липень 2024 року. (а.с. 65).
Матеріали справи містять копію рапорту начальника медичної служби – начальника медичного пункту військової частини НОМЕР_1 від 12.01.2025 р. щодо перебування позивача на лікуванні внаслідок отриманого 03.05.2023 р. поранення: 05.05.2023 – 06.05.2023 ВМКЦ Північного Регіону м. Харків; 06.05.2023 – 11.05.2023 КНП «МКЛ №3 м. Харків»; 11.05.2023 - 26.05.2023 КНП «Зіньківська міська центральна лікарня»; 02.06.2023 р. проходив ВЛК в в/ч НОМЕР_3 ; 06.06.2023 – 03.07.2023 лікування в КНП «Чернігівська обласна лікарня»; 04.07.2023 р. скерований для проходження ВЛК в в/ч НОМЕР_4 АДРЕСА_1 ; з 06.07.2023 р. відпустка за станом здоров`я згідно довідки ВЛК №5678 від 04.07.2023; під час відпустки госпіталізований 31.07.2023 в КНП «Чернігівська міська лікарня №3» де проходив лікування з 31.07.2023 -14.09.2023; 10.10.2023 отримав бойове травмування та з 10.10.2023 по 18.10.2023 проходив лікування в КНП «Слов`янська ЦРЛ» м. Миколаївка; з 05.12.2023 – 12.01.2024, 15.01.2024-14.02.2024 лікування в КНП «Чернігівська міська лікарня №3»; з 15.02.2024 р. відпустка за станом здоров`я; з 01.04.2024 – 16.04.2024 лікування в КНП «Чернігівська міська лікарня №3»; з 16.04.2024 відпустка за станом здоров`я; 13.05.2024 скерований на ВЛК до в/ч НОМЕР_4 ; з 16.05.2024-30.05.2024 лікування в КНП «Чернігівська міська лікарня №3»; 16.07.2024 р. переведений до в/ч НОМЕР_5 . (а.с. 68).
Також матеріали справи містять копію рапорту начальника ФЕС військової частини НОМЕР_1 від 12.01.2025 р. щодо періодів виплати додаткової винагороди позивачу з розрахунку 100000 грн: з 03.05.2023 по 25.05.2023 за період лікування по пораненню (виплату отримано в червні місяці 2023 р.); з 09.06.2023 р. по 30.06.2023 – за період лікування по пораненню (доплачено при наданні виписки – отримано у вересні 2023); з 01.08.2023 – 31.08.2023 – за період лікування по пораненню (виплату отримано в вересні 2023); з 01.09.2023 р. по 14.09.2023 – за період лікування по пораненню (виплату отримано в жовтні місяці 2023). Загально за період лікування з моменту отримання поранення було нараховано – 303870,97 гривень. Вказано, що окрім поранення отримував додаткову винагороду перебуваючи в зоні виконання бойових завдань. (а.с. 69). 

Мотивувальна частина

Частиною другою статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Згідно положень ч. 2 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія);) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.
Суд перевіряє дотримання вказаних критеріїв суб`єктом владних повноважень при прийнятті оскаржуваного рішення, вчиненні дій чи допущенні бездіяльності.
Правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, а також загальні засади проходження в Україні військової служби визначені Законом України "Про військовий обов`язок і військову службу" від 25.03.1992 за №2232-XII (далі - Закон №2232-XII).
Статтею 1 Закону № 2232-XII визначено, що захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є конституційним обов`язком громадян України.
За змістом ч. 2 ст. 1 Закону №2232-XII військовий обов`язок установлюється з метою підготовки громадян України до захисту Вітчизни, забезпечення особовим складом Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань, а також правоохоронних органів спеціального призначення посади в яких комплектуються військовослужбовцями.
Відповідно до ч. 1 ст. 2 Закону №2232-XII військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України (за винятком випадків, визначених законом), іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній із обороною України, її незалежності та територіальної цілісності.
Згідно із ч. 6 ст. 2 цього Закону №2232-XII одним з видів військової служби є військова служба за призовом під час мобілізації, на особливий період.
Відповідно до ч. 14 ст. 2 Закону №2232-XII виконання військового обов`язку в особливий період здійснюється з особливостями, визначеними цим Законом та іншими нормативно-правовими актами.
Порядок виплати грошового забезпечення визначається Міністром оборони України, керівниками центральних органів виконавчої влади, що мають у своєму підпорядкуванні утворені відповідно до законів України військові формування та правоохоронні органи, керівниками розвідувальних органів України.
Наказом Міністра оборони України №260 від 07.06.2018 затверджений Порядок виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам.
Відповідно до п. 17 Порядку №260 на період дії воєнного стану виплата грошового забезпечення особам офіцерського, старшинського, сержантського та рядового складу може встановлюватися за окремим рішенням Міністра оборони України.
Указом Президента України від 24.02.2022 за №64 в Україні введено воєнний стан, який триває до сьогодні.
На виконання Указів Президента України від 24.02.2022 за №64 "Про введення воєнного стану в Україні" та №69 "Про загальну мобілізацію", Кабінетом Міністрів України 28.02.2022 прийнята постанова №168 "Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану " (далі – Постанова №168).
Згідно з п. 1 Постанови №168 установлено, що на період дії воєнного стану військовослужбовцям Збройних Сил, Служби безпеки, Служби зовнішньої розвідки, Головного управління розвідки Міністерства оборони, Національної гвардії, Державної прикордонної служби, Управління державної охорони, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації, Державної спеціальної служби транспорту, військовим прокурорам Офісу Генерального прокурора, особам рядового і начальницького складу Державної служби з надзвичайних ситуацій, співробітникам Служби судової охорони, особам начальницького складу управління спеціальних операцій Національного антикорупційного бюро та поліцейським виплачується додаткова винагорода в розмірі до 30000 гривень пропорційно в розрахунку на місяць, а тим з них, які беруть безпосередню участь у бойових діях або забезпечують здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів (у тому числі військовослужбовцям строкової служби), - розмір цієї додаткової винагороди збільшується до 100000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах. Особам рядового і начальницького складу територіальних (міжрегіональних) воєнізованих формувань Державної кримінально-виконавчої служби, що залучаються Головнокомандувачем Збройних Сил до складу оперативно-стратегічного угруповання відповідної групи військ для безпосередньої участі у бойових діях або забезпечення здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах проведення воєнних (бойових) дій у період здійснення зазначених заходів, виплачується додаткова винагорода в розмірі до 100000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах.
Виплата такої додаткової винагороди здійснюється на підставі наказів командирів (начальників).
Пунктом 5 Постанови №168 передбачено, що вона набирає чинності з моменту опублікування і застосовується з 24.02.2022 року.
01.04.2022 до Постанови №168 постановою Кабінету Міністрів України №400 внесені зміни, згідно з якими до наказів про виплату додаткової винагороди, збільшеної до 100000 гривень, включати осіб, зазначених у пункті 1, у тому числі тих, які у зв`язку з пораненням (контузією, травмою, каліцтвом), пов`язаним із захистом Батьківщини, перебувають на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я (у тому числі закордонних), включаючи час переміщення з одного лікарняного закладу охорони здоров`я до іншого, або перебувають у відпустці для лікування після тяжкого поранення за висновком (постановою) військово-лікарської (лікарсько-експертної) комісії.
Грошове забезпечення виплачується у розмірах, що встановлюються Кабінетом Міністрів України, та повинно забезпечувати достатні матеріальні умови для комплектування Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань та правоохоронних органів кваліфікованим особовим складом, враховувати характер, умови служби, стимулювати досягнення високих результатів у службовій діяльності.
Отже до складу грошового забезпечення військовослужбовців входять чотири види складових: 1) посадовий оклад; 2) оклад за військовим званням; 3) щомісячні додаткові види грошового забезпечення; 4) одноразові додаткові види грошового забезпечення.
Таким чином, додаткова винагорода в розмірі 100000 гривень виплачується військовослужбовцям, зокрема, тим, які у зв`язку з пораненням, пов`язаним із захистом Батьківщини, перебувають на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я (у тому числі закордонних), - з дня отримання такого поранення, включаючи час переміщення до лікарняного закладу (в тому числі з одного лікарняного закладу охорони здоров`я до іншого), або перебувають у відпустці для лікування після тяжкого поранення за висновком (постановою) військово-лікарської (лікарсько-експертної) комісії.
При цьому, у разі повторного та кожного наступного перебування військовослужбовця на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я (у тому числі закордонних), за медичними показниками отриманого раніше поранення (контузії, травми, каліцтва), пов`язаного із захистом Батьківщини, виплата додаткової винагороди здійснюється в розмірі 100000 гривень.
Підставою для видання наказу про виплату додаткової винагороди в розмірі 100000 гривень у зв`язку з пораненням, пов`язаним із захистом Батьківщини, є довідка про обставини травми, видана командиром військової частини, де проходить службу або перебуває у відрядженні військовослужбовець, яка містить інформацію про обставини отримання військовослужбовцем поранення під час захисту Батьківщини. Така довідка видається відповідно до наказу командира військової частини.
Таким чином, суд звертає увагу, що законодавством чітко передбачено, що підставою виплати додаткової винагороди є накази командирів (начальників) військових частин - особовому складу військової частини; керівника органу військового управління - командирам (начальникам) військових частин. А підставою для видання наказу про виплату додаткової винагороди є довідка про обставини травми (поранення, контузії, каліцтва), форму якої визначено додатком 5 до Положення про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України, затвердженого наказом Міністра оборони України від 14 серпня 2008 року № 402, видана командиром військової частини, де проходить службу або перебуває у відрядженні військовослужбовець, яка містить інформацію про обставини отримання військовослужбовцем поранення (травми, контузії, каліцтва) під час захисту Батьківщини. Така довідка видається відповідно до наказу командира військової частини про отримання поранення (травми, контузії, каліцтва) військовослужбовцем.
На підставі матеріалів справи встановлено, що позивач 03.05.2023 р. отримав травму – ВОСП лівого стегна та гомілки під час виконання бойового завдання у складі підрозділу в/ч НОМЕР_1 . 
Внаслідок отриманого поранення позивач перебував на стаціонарному лікуванні та відпустці, а саме: 05.05.2023 – 06.05.2023 ВМКЦ Північного Регіону м. Харків; 06.05.2023 – 11.05.2023 КНП «МКЛ №3 м. Харків»; 11.05.2023 - 26.05.2023 КНП «Зіньківська міська центральна лікарня»; 02.06.2023 р. проходив ВЛК в в/ч НОМЕР_3 ; 06.06.2023 – 03.07.2023 лікування в КНП «Чернігівська обласна лікарня»; 04.07.2023 р. скерований для проходження ВЛК в в/ч НОМЕР_4 АДРЕСА_1 ; з 06.07.2023 р. відпустка за станом здоров`я згідно довідки ВЛК №5678 від 04.07.2023; під час відпустки госпіталізований 31.07.2023 в КНП «Чернігівська міська лікарня №3» де проходив лікування з 31.07.2023 -14.09.2023; 10.10.2023 отримав бойове травмування та з 10.10.2023 по 18.10.2023 проходив лікування в КНП «Слов`янська ЦРЛ» м. Миколаївка; з 05.12.2023 – 12.01.2024, 15.01.2024-14.02.2024 лікування в КНП «Чернігівська міська лікарня №3»; з 15.02.2024 р. відпустка за станом здоров`я; з 01.04.2024 – 16.04.2024 лікування в КНП «Чернігівська міська лікарня №3»; з 16.04.2024 відпустка за станом здоров`я; 13.05.2024 скерований на ВЛК до в/ч НОМЕР_4 ; з 16.05.2024-30.05.2024 лікування в КНП «Чернігівська міська лікарня №3»; 16.07.2024 р. переведений до в/ч НОМЕР_5 .
Суд звертає увагу, що між сторонами виникли спірні правовідносини щодо наявності підстав для виплати позивачу з моменту отримання поранення по вересень 2023 р. (за 4 місяці 08 днів) додаткової винагороди в розмірі до 100000 гривень. При цьому, між сторонами відсутній спір щодо причини госпіталізації позивача та його лікування внаслідок поранення, отриманого 03.05.2023 р., що підтверджено довідками, наявними в матеріалах справи. Поряд із цим, відповідач вважає, що у спірний період були відсутні підстави для виплати позивачу додаткової винагороди в розмірі до 100000 грн під час перебування на лікуванні та у відпустці, оскільки згідно довідок військово-лікарської комісії від 02.06.2023 р. №1986/1 та від 04.07.2023 р. №5678 за ступенем тяжкості травма позивача була визнана легкою. 
Дослідивши надані суду докази та повідомлену сторонами інформацію суд встановив, що дійсно з моменту отримання поранення 03.05.2023 р. позивач перебував на лікуванні у зв`язку із отриманням поранення, пов`язаного із захистом Батьківщини.
Відповідно до довідки військової частини НОМЕР_1 від 05.05.2023 р. №1253 про обставини травми (поранення, контузії, каліцтва) позивача, в якій вказано, про отриману позивачем 03.05.2023 травму – ВОСП лівого стегна та гомілки під час виконання бойового завдання у складі підрозділу в/ч НОМЕР_1 . Перебував у засобах індивідуального захисту. Травма не пов`язана із вчиненням кримінального правопорушення чи навмисного нанесення собі тілесного ушкодження, чи самогубства, перебував в стані алкогольного та/або наркотичного сп`яніння. Довідка видана на підставі наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 05.05.2023 р. №305.
При цьому, згідно довідки військово-лікарської комісії від 04.07.2023 р. №5678 за результатами проведеного медичного огляду встановлено, що поранення позивача, ТАК, пов`язане із захистом Батьківщини. Потребує відпустки за станом здоров`я. Згідно Наказу №370 від 04.07.2007 р. за ступенем тяжкості травма «легка». 
Водночас, у зв`язку із тим, що позивач продовжував проходити лікування внаслідок отриманого поранення, яке відбулось 03.05.2023 р. військово-лікарською комісією 21.09.2023 р. була складена довідка №6057/1, в якій визначено, що за результатами проведеного медичного огляду встановлено, що поранення позивача 03.05.2023, ТАК, пов`язане із захистом Батьківщини та за ступенем тяжкості травма «тяжка». Таким чином, вказаною довідкою фактично було констатовано, що за ступенем тяжкості травма позивача від 03.05.2023 р. є важкою, що у свою чергу спростовує попередні висновки ВЛК щодо легкого поранення позивача. Отже, суд вважає, що у спірних правовідносинах необхідно керуватись висновками, викладені у довідці ВЛК від 21.09.2023 р. №6057/1, яка прийнята у часі пізніше та містить у собі посилання на довідку про обставини травми, відповідно до вимог чинного законодавства.
Відповідно до пункту 4.3 Правил організації фінансового забезпечення військових частин, установ та організацій Збройних Сил України, затверджених наказом Міністерства оборони України № 280 від 22.05.2017, грошове забезпечення, заробітна плата та інші виплати особовому складу виплачується за місцем штатної служби (перебування на фінансовому та інших видах забезпечення). Відповідальність за правильність нарахування та своєчасність виплати грошового забезпечення (заробітної плати), проведення та перерахування за належністю в установлені терміни утримань і нарахувань покладається на командира військової частини та начальника фінансового органу.
Відтак, обов`язок щодо нарахування військовослужбовцю грошового забезпечення, у тому числі у випадку перебування військової частини на фінансовому забезпеченні в іншій військовій частині, покладені на командира військової частини, у штаті якої військовослужбовець проходив військову службу. Грошове забезпечення, заробітна плата та інші виплати особовому складу виплачуються за місцем штатної служби.
При цьому, суд наголошує, що нормами чинного законодавства не передбачено обов`язку військовослужбовця самостійно збирати та подавати документи на підтвердження перебування на лікуванні внаслідок поранення чи звертатись із рапортом для нарахування відповідної винагороди за вказані періоди.
Суд звертає увагу, що всі медичні документи, що підтверджують право позивача на отримання додаткової винагороди в збільшеному розмірі, перебували у розпорядженні відповідача, а тому на виконання приписів Постанови №168 та Порядку №260 відповідач мав можливість та був зобов`язаний прийняти наказ про нарахування і виплату позивачу такої винагороди за періоди перебування лікуванні та у відпустці.
На підставі вказаного суд вважає, що позивач має право на отримання додаткової винагороди у збільшеному розмірі із розрахунку 100000 гривень на місяць пропорційно дням перебування на стаціонарному лікуванні, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 року №168 "Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану". Однак, відповідачем у цей період не донараховано позивачу додаткову винагороду у збільшеному розмірі із розрахунку 100000 гривень на місяць пропорційно дням перебування на стаціонарному лікуванні та у відпустці, з урахуванням довідки ВЛК від 21.09.2023 р. №6057/1. Крім того, суд звертає увагу, що згідно листа 20 регіональної ВЛК від 20.11.2023 р. повідомляється, що постанова ВЛК від 21.09.2023 р. №6057/1 прийнята вірно, а отже підлягає безумовному врахуванню Військовою частиною НОМЕР_1 у спірних правовідносинах. Відповідач не навів суду жодного аргументу та не надав доказів щодо відсутності підстав для неврахування постанови ВЛК від 21.09.2023 р. №6057/1, в якій встановлено, що поранення позивача від 03.05.2023 р. є тяжким.
При цьому, суд наголошує, що позивач під час безпосередньої участі у бойових діях отримав поранення, яке кваліфіковане як «тяжке» відповідно до довідки ВЛК від 21.09.2023 р. №6057/1, що є одним із визначальних факторів для визначення наявності у права позивача на отримання збільшеної додаткової винагороди до 100000 грн на місяць за період перебування на лікуванні та у відпустці для лікування після поранення.
Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 30.05.2025 у справі №380/27432/23.
Таким чином, суд встановив, що відповідачем Військовою частиною НОМЕР_1 допущено бездіяльність щодо ненарахування та невиплати ОСОБА_1 додаткової винагороди, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 року №168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану», у розмірі, збільшеному до 100000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно дням перебування на стаціонарному лікуванні та у відпустці за станом здоров`я внаслідок тяжкого поранення, пов`язаного із захистом Батьківщини.

Висновки за результатами розгляду справи

Відповідно до ч.1 ст. 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.
Згідно з ч.1 та ч. 2 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Відповідачем не доведено суду правомірність бездіяльності щодо не нарахування та невиплати позивачу додаткової винагороди в розмірі 100000 грн з розрахунку на місяць пропорційно часу його перебування на стаціонарному лікуванні та у відпустці за станом здоров`я внаслідок тяжкого поранення, пов`язаного із захистом Батьківщини, а тому суд визнає вказану бездіяльність протиправною.
При цьому судом встановлено, що Військова частина НОМЕР_1 перебуває на фінансовому забезпеченні Військової частини НОМЕР_2 , тобто виплату грошового забезпечення військовослужбовцям Військової частини НОМЕР_1 проводиться Військовою частиною НОМЕР_2 на підставі наказів, виданих командиром Військової частини НОМЕР_1 та відповідних платіжних документів, підготовлених Військовою частиною НОМЕР_1 , а отже, позовні вимоги зобов`язального характеру підлягають задоволенню з урахуванням наведених обставин. 
З урахуванням наведеного вище, суд дійшов висновку про задоволення позову.

Судові витрати

Відповідно до ч.1 ст. 139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
У зв`язку із звільненням позивача від сплати судового збору, суд не вирішує питання про відшкодування вказаних судових витрат.

Керуючись статтями 9, 14, 77, 78, 90, 139, 143, 241 - 246, 250, 262 Кодексу адміністративного судочинства України ,-

В И Р І Ш И В:
1. Адміністративний позов задовольнити повністю.
2. Визнати протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 щодо ненарахування та невиплати ОСОБА_1 додаткової винагороди, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 року №168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану», у розмірі, збільшеному до 100000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно дням перебування на стаціонарному лікуванні та у відпустці за станом здоров`я внаслідок тяжкого поранення, пов`язаного із захистом Батьківщини.
3. Зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 видати наказ командира про нарахування та направити його до Військової частини НОМЕР_2 для здійснення виплатити ОСОБА_1 додаткову винагороду, передбачену постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 року № 168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану», у розмірі, збільшеному до 100000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно дням перебування на стаціонарному лікуванні та у відпустці за станом здоров`я внаслідок тяжкого поранення, пов`язаного із захистом Батьківщини (за 4 місяці 08 днів), з урахуванням фактично виплачених сум.

Згідно статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. 
У відповідності до статей 293, 295 Кодексу адміністративного судочинства України рішення суду першої інстанції можуть бути оскаржені в апеляційному порядку повністю або частково. Апеляційна скарга на рішення подається до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення складання. 

Найменування сторін:
позивач: ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , код РНОКПП НОМЕР_6 );
відповідач: Військова частина НОМЕР_1 ( АДРЕСА_3 , код ЄДРПОУ НОМЕР_7 ); Військова частина НОМЕР_2 ( АДРЕСА_4 , код ЄДРПОУ НОМЕР_8 ).

Суддя Т.М. Брезіна