Справа № 177/2625/25
провадження № 2/197/20/26

Широківський районний суд Дніпропетровської області
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 квітня 2026 року
приміщення суду за адресою: вул. Соборна, 86, с-ще Широке, 53700

Широківський районний суд Дніпропетровської області у складі:
головуючого - судді Гері О.Г.,
за участі секретаря судового засідання - Слобідської Л.О.,
розглянув у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовною заявою представниці позивачки ОСОБА_1 , яка діє в інтересах ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , Гречаноподівської сільської ради Криворізького району Дніпропетровської області, треті особи: Комунальне підприємство «Криворізьке районне бюро технічної інвентаризації» Дніпропетровської обласної ради; Українська товарна біржа про визнання дійсним договору купівлі-продажу нерухомості укладеного на біржі, та
встановив:
У вересні 2025 представниця позивачки звернулася до Криворізького районного суду Дніпропетровської області з позовом до ОСОБА_3 , Гречаноподівської сільської ради Криворізького району Дніпропетровської області, треті особи: Комунальне підприємство «Криворізьке районне бюро технічної інвентаризації» Дніпропетровської обласної ради; Українська товарна біржа про визнання дійсним договору купівлі-продажу нерухомості укладеного на біржі. Ухвалою Криворізького районного суду Дніпропетровської області від 17 вересня 2025 року вказану цивільну справу передано 22 грудня 2025 року до Широківського районного суду Дніпропетровської області. 
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 20.08.1999 року між ОСОБА_3 та ОСОБА_4 було укладено договір купівлі-продажу нерухомості, а саме: будинок АДРЕСА_1 . Договір було зареєстровано на Товарній біржі «Українська» за №55729 від 20.08.1999 в Криворізькому бюро технічної інвентаризації, запис в реєстровій книзі №7 сторінка №281, запис №2373. ОСОБА_3 передала будинок покупцю ОСОБА_4 , а остання сплатила кошти за вищевказаний будинок, була в ньому зареєстрована і проживала до дня смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 . 03.09.2025 приватним нотаріусом Дацко В.Я. видана постанова про відмову у вчиненні нотаріальних дій щодо неможливості видати позивачці свідоцтво про право на спадщину на будинок через відсутність нотаріально посвідченої біржової угоди, яка б підтверджувала право власності на будинок ОСОБА_4 . У зв`язку з зазначеним у позивачки виникла необхідність звернутися до суду з проханням визнати дійсним договір купівлі-продажу нерухомості. 
Провадження у справі відкрито 23.12.2025.
Представниця позивачки та позивачка в судове засідання не з`явилися, просили розглянути справу у їх відсутності, заявлені вимоги підтримують повністю, наполягають на їх задоволенні.
Відповідачка ОСОБА_3 в судове засідання не з`явилася, надала заяву про розгляд справи за її відсутності, проти задоволення позовних вимог не заперечує.
Представник Гречаноподівської сільської ради Криворізького району Дніпропетровської області в судове засідання не з`явився, про день, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином.
Представник третьої особи - Комунального підприємства «Криворізьке районне бюро технічної інвентаризації» Дніпропетровської обласної ради в судове засідання не з`явився, надав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності.
Представник третьої особи - Українська товарна біржа в судове засідання не прибув, заяв клопотань та заперечень по справі до суду не надавав.
Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Дослідивши матеріали справи, надавши оцінку наявним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу окремо шляхом їх всебічного, повного, об`єктивного та безпосереднього дослідження, суд приходить до наступного висновку. 
Судом встановлено, що 20.08.1999 року між ОСОБА_3 та ОСОБА_4 було укладено договір купівлі-продажу нерухомості, а саме: будинок АДРЕСА_1 , що підтверджується копією договору купівлі-продажу нерухомості від 20.08.1999, реєстраційний номер 55729 від 20.08.1999. 
Договір було зареєстровано на Товарній біржі «Українська» за №55729 від 20.08.1999 в Криворізькому бюро технічної інвентаризації, запис в реєстровій книзі №7 сторінка №281, запис №2373 житловий будинок разом 8.20*6.08 з надвірними будівлями, що підтверджується копією реєстраційного посвідчення Криворізького бюро технічної інвентаризації від 24.08.1999.
Під час укладення договору купівлі-продажу всі істотні правові умови даного виду договору були виконані, а саме: продавець передав покупцю майно, а покупець прийняв його та сплатив за нього грошову суму, обумовлено сторонами у договорі – 4 000 (чотири тисячі) гривень.
ОСОБА_3 передала будинок покупцю ОСОБА_4 , а остання сплатила кошти за вищевказаний будинок, була в ньому зареєстрована і проживала до дня смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 .
За життя, 18.11.2019 мати позивачки ОСОБА_4 , склала заповіт, яким заповіла усе майно, зокрема і житловий будинок, який розташований за адресою: АДРЕСА_1 , своїм донькам ОСОБА_5 та ОСОБА_2 в рівних частинах.
28.06.2025 ОСОБА_6 відмовилася від прийняття спадщини на користь ОСОБА_2 .
03.09.2025 приватним нотаріусом Дацко В.Я. видана постанова про відмову у вчиненні нотаріальних дій щодо неможливості видати позивачці свідоцтво про право на спадщину на будинок через відсутність нотаріально посвідченої біржової угоди, яка б підтверджувала право власності на будинок ОСОБА_4 .
Перевіривши матеріали справи, оцінивши надані та здобуті докази, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.
Відповідно до ст.153 ЦК Української РСР 1963 року договір вважається укладеним, коли між сторонами в потрібній у належних випадках формі досягнуто згоди по всіх істотних умовах.
За положеннями ст.227 ЦК Української РСР 1963 року, договір купівлі продажу житлового будинку повинен бути нотаріально посвідчений, якщо хоча б однією з сторін є громадянин. Недодержання цієї вимоги тягне недійсність договору.
Так, згідно ст.15 Закону України «Про товарні біржі» № 1957 XII від 10 грудня 1991 року в редакції, яка діяла на час укладання договору купівлі-продажу в 1999 році, угоди, зареєстровані на біржі, не підлягали нотаріальному посвідченню. Угода вважалась укладеною з моменту її реєстрації на біржі.
Відповідно до ч.2 ст.47 ЦК УРСР якщо одна з сторін повністю або частково виконала угоду, яка потребує нотаріального посвідчення, а інша сторона ухиляється від нотаріального посвідчення угоди, суд вправі за вимогою виконавчої сторони визнати угоду дійсною. В цьому разі подальше нотаріальне посвідчення угоди не потребується.
Згідно із ст.328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.
Відповідно до ст.ст.8, 9, 15 Закону України №1956-XII від 10.12.1991 року «Про Товарну біржу» членами товарної біржі є прийняті до її складу, згідно зі статутом біржі вітчизняні та іноземні юридичні та фізичні особи. Членами товарної біржі має право здійснювати біржові операції на біржі . Біржовою операцією визнається угода, якщо вона являє собою купівлю-продаж товарів, допущених до обліку та товарній біржі.
Відповідно до ч.2 ст.220 ЦК України якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним. У цьому разі наступне нотаріальне посвідчення договору не вимагається.
Судом встановлено, що з підстав недодержання вимог закону про нотаріальне посвідчення правочину нікчемними є тільки правочини, які відповідно до чинного законодавства підлягають обов`язковому нотаріальному посвідченню. У зв`язку з недодержанням вимог закону про нотаріальне посвідчення правочину договір може бути визнано дійсним лише з підстав, встановлених статтями 218 та 220 ЦК України.
З матеріалів справи вбачається, що при укладенні договору купівлі продажу, було досягнуто згоди за всіма істотними умовами договору.
Згідно з ч.1 ст.319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. 
Згідно ч.2 ст.319 ЦК України власник має право вчиняти щодо свого майна будь які дії, які не суперечать закону.
Відповідно до ст.41 Конституції України, п.2 ч.1 ст.3 ЦК України та ч.1 ст.321 ЦК України ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності чи обмежений у його здійсненні, крім випадків, встановлених Конституцією та Законом.
Згідно з ч.1 ст.16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Згідно ч. 2 ст.16ЦК України суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом.
Згідно з ч.1 ст.15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.
Отже, враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що між сторонами дійсно був укладений договір купівлі продажу будинку, який розташований за адресою: АДРЕСА_1 , при вчиненні правочину всі дії сторін були спрямовані на встановлення цивільних прав та обов`язків, перехід права власності, всі сторони мали вільне волевиявлення, що відповідало внутрішній волі на досягнення наслідків, а саме купівлі-продажу будинку, правочин був реальним і вчиненим у формі, дозволенній чинним законодавством України в 1999 році, матір позивачки придбала будинок у свою власність у відповідачки, виконавши взяті на себе зобов`язання за договором купівлі-продажу, зареєструвавшись за адресою вказаного будинку, а відповідачка в свою чергу виконала зобов`язання по передачі будинку матері позивачки, виїхала з житлового приміщення та знялась з реєстраційного обліку за вказаною адресою.
При таких обставинах суд вважає, що позовні вимоги правомірні, підтверджені нормами ст.47 ч.2 ЦК України в редакції 1963 року, що регулювала дані правовідносини на час укладення договору купівлі-продажу і підлягають задоволенню.
Відповідно до ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Згідно з ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Відповідно до ч.1 ст.2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.
На підставі вищезазначеного суд вважає можливим захистити права позивачки та визнати зазначений договір купівлі-продажу дійсним.
Отже, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог щодо визнання дійсним Договору купівлі-продажу нерухомості від 20.08.1999 року.
На підставі ст.ст.47, 227 ЦК України в редакції 1963 року, ст.ст.319, 391 ЦК України, керуючись ст.ст.12, 76, 223, 258, 259, 260, 354 ЦПК України, суд
ухвалив:
Позовну заяву представниці позивачки ОСОБА_1 , яка діє в інтересах ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , Гречаноподівської сільської ради Криворізького району Дніпропетровської області, треті особи: Комунальне підприємство «Криворізьке районне бюро технічної інвентаризації» Дніпропетровської обласної ради; Українська товарна біржа про визнання дійсним договору купівлі-продажу нерухомості укладеного на біржі – задовольнити.
Визнати договір купівлі-продажу нерухомості від 20 серпня 1999 року, а саме: будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , укладений між ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , який був зареєстрований на товарній біржі "Українська" (ЄДРПОУ 24514270), реєстраційний номер 55729 20.08.1999, зареєстрований Криворізьким бюро технічної інвентаризації 24.08.1999, запис в реєстровій книзі №7, сторінка №281, запис №2373, - дісним.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Рішення суду може бути оскаржене до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дати складання повного його тексту, у порядку, передбаченому підпунктом 15.5 підпункту 15 пункту 1 Розділу ХІІІ Перехідних положень ЦПК України.
Повний текст рішення складений 27.04.2026.

С у д д я О.Г. Геря