справа № 492/1855/25
провадження № 2-о/492/11/26

РІШЕННЯ
Іменем України

19 лютого 2026 року м. Арциз

Арцизький районний суд Одеської області в складі: 
головуючого судді – Варгаракі С.М. 
за участю секретаря судового засідання – Богдан А.І., 
заявника ОСОБА_1 ,
представника заявника адвоката Кочурова А.О.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку окремого провадження цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , за участю заінтересованої особи: Арцизької міської ради про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, – 
встановив:
Представник заявника звернувся із зазначеною заявою до суду, в якій просить встановити факт постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, посилаючись на те, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла бабуся заявника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 , після смерті якого залишилося спадкове майно у вигляді земельних ділянок площею 1,48 га, кадастровий номер 5120410100:01:001:0521 та площею 1,57 га, кадастровий номер 5120410100:01:001:0285, розташованих на території Арцизької міської ради Болградського району Одеської області. Заявник звернувся до державного нотаріусу із заявою про прийняття спадщини поза межами встановленого законом строку, однак у зв`язку пропуском строку для прийняття спадщини. Оскільки ОСОБА_2 потребувала постійного догляду та допомоги, заявник з червня 2014 року почав спільно проживати разом з нею за адресою: АДРЕСА_1 , а тому вважається таким, що прийняв спадщину фактом спільного проживання зі спадкодавцем, у зв`язку з чим заявник звернувся до суду з вказаною заявою.
У судовому засіданні заявник та його представник заяву підтримали, просили її задовольнити.
Представниця заінтересованої особи у судове засідання не з`явилася, але від неї до суду надійшла заяву про розгляд справи за її відсутності, не заперечувала проти задоволення заяви.
Суд, розглянувши заяву, заслухавши свідка, дослідивши матеріали справи, перевіривши письмові докази, вважає, що заява підлягає задоволенню в повному обсязі, оскільки заснована на законі і доведена матеріалами справи. 
Судом встановлено, що ОСОБА_1 , заявник у справі, народився ІНФОРМАЦІЯ_2 , його батьком зазначений ОСОБА_3 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1 від 06 квітня 1981 року (а.с. 9). З довідки про народження № 974 від 16 квітня 2018 року вбачається, що матір`ю ОСОБА_4 зазначена ОСОБА_2 (а.с. 10). ОСОБА_3 , який доводився батьком заявника помер ІНФОРМАЦІЯ_3 (а.с. 7).
Згідно зі свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_2 від 08 січня 2015 року ОСОБА_2 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 6). За життя ОСОБА_2 належали земельні ділянки площею 1,48 га кадастровий номер 5120410100:01:001:0521 та площею 1,57 га кадастровий номер 5120410100:01:001:0285, розташовані на території Арцизької міської ради Арцизького району Одеської області, що підтверджується державними актами на право власності на земельну ділянку серії ЯБ № 899521 від 03 квітня 2006 року, серії ЯГ № 918795 від 21 липня 2006 року (а.с. 11, 12).
Відповідно до інформаційної довідки № 1782 від 08 жовтня 2025 року на час смерті ОСОБА_2 була зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 (а.с. 15). Згідно з довідкою № 913, виданою Виконавчим комітетом Арцизької міської ради 18 листопада 2025 року ОСОБА_5 , заявник у справі, дійсно проживав разом зі своєю бабусею ОСОБА_2 за адресою: АДРЕСА_1 , на час смерті останньої (а.с. 17). Зазначені обставини також підтверджуються актом опитування сусідів від 11 листопада 2025 року (а.с. 16).
Заявник звернувся до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини після смерті  ОСОБА_2 але йому відмовлено у вчиненні нотаріальної дії у зв`язку з пропуском строку для прийняття спадщини (а.с. 14).
Згідно з інформаційною довідкою зі Спадкового реєстру № 83774321 (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину), витягу про реєстрацію в Спадковому реєстрі № 82872459 від 14 жовтня 2025 року, спадкоємцем після смерті ОСОБА_2 є онук ОСОБА_1 , який подав заяву про прийняття спадщини, інших спадкоємців немає, свідоцтва про право на спадщину не видавались (а.с. 13, 32).
У судовому засіданні свідок ОСОБА_6 підтвердила факт спільного проживання заявника ОСОБА_1 разом з бабусею ОСОБА_2 за адресою: АДРЕСА_1 .
З урахуванням наведеного, у суду не має підстав ставити під сумнів достовірність та правдивість фактів, повідомлених свідком, в зв`язку з тим, що даних про її заінтересованість в результаті розгляду справи встановлено не було, її показання об`єктивно підтверджуються і не суперечать іншим зібраним у справі доказам. 
Відповідно до пункту 5 частини 2 статті 293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.
Відповідно до частини 2 статті 315 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені юридичні факти від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.
Згідно з роз`ясненнями, що викладені в пункті 1 постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 31 березня 1995 року «Про судову практику у справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» судам роз`яснено, що в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян.
За позицією Пленуму Верховного Суду України, яка викладена у пунктах 2, 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30 травня 2008 року № 7, судам роз`яснено, що якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд із заявою про встановлення цих фактів, яка, у разі відсутності спору, розглядається за правилами окремого провадження. Якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв`язку із чим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутися в суд із заявою про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини. 
Згідно з вимогами частини 3 статті 1268, частиною 1 статті 1269 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу він не заявив про відмову від неї, та спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини. 
Відповідно до частини 1 статті 29 ЦК України місцем проживання фізичної особи є житло, в якому вона проживає постійно або тимчасово.
За змістом пунктом 3.21. глави 10 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5, спадкоємець, який постійно проживав із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 ЦК України, він не заявив про відмову від неї.
Отже, до спадкоємців, які на час відкриття спадщини постійно проживали спільно із спадкодавцем, встановлюється презумпція прийняття спадщини, яка може бути спростована лише шляхом подання ними заяви про відмову від спадщини до нотаріальної контори.
Відповідно до статті 1264 ЦК України у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини.
Судом встановлено, що спадкодавець ОСОБА_2 на момент своєї смерті, яка настала ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживала спільно зі спадкоємцем ОСОБА_1 , заявником у справі, за адресою:  АДРЕСА_1 та вони вели спільне господарство. 
Зазначений факт підтверджено наявними в матеріалах справи письмовими доказами,а також показаннями свідка. 
Судом встановлено, що заявнику необхідно встановити факт постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини для оформлення права на спадщину, отже встановлення факту проживання заявника ОСОБА_1 з бабусею ОСОБА_2 на момент її смерті породжує юридичні наслідки, оскільки з визначенням їх спільного проживання законодавство пов`язує прийняття спадщини, при цьому, спір про встановлення даного факту відсутній.
Оцінивши належність, допустимість та достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок зібраних у справі доказів у їх сукупності, суд вважає доведеним факт постійного проживання заявника ОСОБА_1 з бабою ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , беручи до уваги, що встановлення факту постійного проживання породжує юридичні наслідки для заявника у виді права на спадкування, та в позасудовому порядку неможливо встановити відповідний юридичний факт, суд дійшов висновку про задоволення заяви.
Керуючись статтями 7, 19, 76-81, 90, 211, 247, 315, 264-265, 354 ЦПК України, суд, -
ухвалив:
Заяву ОСОБА_1 – задовольнити повністю.
Встановити факт постійного проживання  ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 зі своєю бабою ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , на час її смерті, яка настала ІНФОРМАЦІЯ_1 за адресою: АДРЕСА_1 .
Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку безпосередньо до Одеського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому наявного рішення суду.
Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо її не було подано протягом строку оскарження; у разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя Арцизького районного суду
Одеської області        Варгаракі С.М.