Справа № 203/3276/26
Провадження № 2-а/0203/24/2026

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 квітня 2026 року Центральний районний суд міста Дніпра у складі:

головуючого судді Іваницької І.В.,
за участю секретаря судового засідання Камуз Н.В.,
представників позивача – Пополітова І.М., Мельника Д.П.,
відповідача – ОСОБА_1 ,
представника відповідача – Мельник Г.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом Відділу №5 у м. Дніпрі Головного управління Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області до громадянина російської федерації ОСОБА_1 про затримання іноземця з метою ідентифікації та забезпечення видворення за межі території України

ВСТАНОВИВ:

02.04.2026 позивач звернувся до суду з позовом до громадянина російської федерації ОСОБА_1 про затримання іноземця з метою ідентифікації та забезпечення видворення за межі території України. Заявлені позовні вимоги обґрунтовано тим, що відповідач втратив підстави для подальшого перебування на території України, тривалий час не вживав заходи для легалізації свого перебування в Україні, неодноразово притягався до адміністративної відповідальності за порушення Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства», не виконав рішення ані про примусове повернення до країни походження або третьої країни у встановлений строк, ані про примусове видворення, наразі у відповідача відсутній діючий документ, що дає право перетину державного кордону
Представники позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримали в повному обсязі, просили суд їх задовольнити.
Відповідач та його представник у судовому засіданні підтвердили фактичні обставини, викладені в позовній заяві, проти задоволення позову не заперечували. 
Суд, заслухавши пояснення представників позивача, відповідача, його представника, дослідивши письмові докази, дійшов висновку про необхідність задоволення позову з таких підстав.
Судом встановлено, що відповідач 21.01.2021 прибув на територію України. 10.02.2021 органом видачі №1203 було сформовано посвідку на тимчасове проживання № НОМЕР_1 терміном дії до 06.01.2022. 
23.12.2021 відповідачу видана посвідка на тимчасове проживання № НОМЕР_2 строком дії до 21.12.2022. 
13.03.2025 Відділом №6 у м. Дніпрі Головного управління Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області відносно відповідача складено протокол про адміністративне правопорушення серії ПР МДМ №006800, відповідно до якого відповідач порушив правила перебування іноземців на території України, а саме: після закінчення терміну дії посвідки на тимчасове проживання № НОМЕР_2 , виданої 23.12.2021 та дійсної до 21.12.2022, орган видачі 1203, у встановлений термін територію країни не залишив та ухилився від виїзду з України.
13.03.2025 Відділом №6 у м. Дніпрі Головного управління Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області прийнято рішення про накладення адміністративного стягнення на відповідача в сумі 3 400,00 грн за порушення ч.1, 3 ст. 3, ст. 9 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства», п. 68 Порядку, затвердженого ПКМУ №322 від 25.04.2018; штраф був відповідачем сплачений згідно квитанції №5325744 від 13.03.2025.
13.03.2025 Відділом №6 у м. Дніпрі Головного управління Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області прийнято рішення, з яким відповідач ознайомився, про примусове повернення його до країни походження або третьої країни. Зазначеним рішенням відповідача було зобов`язано покинути територію України у строк до 11.04.2025. 
12.04.2025 Відділом №7 у м. Дніпрі Головного управління Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області відносно відповідача складено протокол про адміністративне правопорушення серії ПР МДМ №006894, відповідно до якого відповідач порушив правила перебування іноземців на території України, а саме: у встановлений термін до 11.04.2025 територію країни не залишив та ухилився від виїзду з України.
12.04.2025 Відділом №7 у м. Дніпрі Головного управління Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області прийняті рішення про накладення адміністративного стягнення на відповідача у вигляді штрафу в сумі 5 100,00 грн за порушення ч.1, 3 ст. 3, ст. 9 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства», який був оплачений, та про примусове видворення з України.
04.03.2026 Відділом №5 у м. Дніпрі Головного управління Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області відносно відповідача складено протокол про адміністративне правопорушення серії ПР МДМ №007895, відповідно до якого відповідач повторно протягом року порушив законодавство про правовий статус іноземців та осіб без громадянства, а саме: перевищив встановлений термін відповідного перебування в Україні більше ніж на 30 днів та ухилився від виїзду з України. 
04.03.2026 Відділом №5 у м. Дніпрі Головного управління Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області прийнято рішення про накладення адміністративного стягнення на відповідача у вигляді штрафу в сумі 5 100,00 грн за порушення ч.1, 3 ст. 3, ч. 1,3 ст. 9 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства», який був оплачений. 
Враховуючи викладене, позивач просить ухвалити рішення про затримання відповідача на шість місяців, з метою ідентифікації та забезпечення видворення.
Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Згідно зі статтею 68 Конституції України кожен зобов`язаний неухильно додержуватися Конституції України та законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей.
Стаття 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод втілює основоположне право людини, а саме захист особи від свавільного втручання держави в її право на свободу. Підпункти «a» – «f» пункту 1 статті 5 Конвенції містять вичерпний перелік дозволених підстав позбавлення свободи і жодне позбавлення свободи не буде законним, якщо не відповідатиме одній з цих підстав (рішення Європейського суду з прав людини в справі «Хлаіфія та інші проти Італії» (Khlaifia and Others v. Italy), пункт 88).
За правилами, встановленими частиною 1 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України (далі – КАС) завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Частиною 7 статті 5 КАС визначено, що іноземці, особи без громадянства та іноземні юридичні особи користуються в Україні таким самим правом на судовий захист, що й громадяни та юридичні особи України. При цьому, за приписами статті 43 КАС здатність мати процесуальні права та обов`язки в адміністративному судочинстві (адміністративна процесуальна правоздатність) визнається за громадянами України, іноземцями, особами без громадянства, органами державної влади, іншими державними органами, органами влади Автономної Республіки Крим, органами місцевого самоврядування, їх посадовими і службовими особами, підприємствами, установами, організаціями (юридичними особами).
Відповідно до пункту 3 частини 4 статті 46 КАС іноземці чи особи без громадянства, можуть бути відповідачами лише за адміністративним позовом суб`єкта владних повноважень про затримання іноземця або особи без громадянства чи примусове видворення за межі території України.
Правовий статус іноземців та осіб без громадянства, які перебувають в Україні, порядок їх в`їзду в Україну та виїзду з України встановлює Закон України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» (надалі – Закон).
Згідно з пунктом 14 частини 1 статті 1 Закону нелегальний мігрант – іноземець або особа без громадянства, які перетнули державний кордон поза пунктами пропуску або в пунктах пропуску, але з уникненням прикордонного контролю і невідкладно не звернулися із заявою про надання статусу біженця чи отримання притулку в Україні, а також іноземець або особа без громадянства, які законно прибули в Україну, але після закінчення визначеного їм терміну перебування втратили підстави для подальшого перебування та ухиляються від виїзду з України.
За правилами, встановленими частиною 3 статі 3 Закону, іноземці та особи без громадянства зобов`язані неухильно додержуватися Конституції та законів України, інших нормативно-правових актів, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей, інтереси суспільства та держави.
Частинами 1, 3 статті 9 Закону  визначено, що іноземці та особи без громадянства в`їжджають в Україну за наявності паспортного документа та одержаної у встановленому порядку візи, якщо інше не передбачено законодавством чи міжнародними договорами України. Це правило не поширюється на іноземців та осіб без громадянства, які перетинають державний кордон України з метою визнання їх біженцями або особами, які потребують додаткового або тимчасового захисту чи отримання притулку. Строк перебування іноземців та осіб без громадянства в Україні встановлюється візою, законодавством України чи міжнародним договором України.
Згідно з ч.1 ст. 15 Закону в`їзд в Україну та виїзд з України здійснюється: іноземців та осіб без громадянства, які перебувають у шлюбі з громадянами України, - за паспортним документом та посвідкою на тимчасове проживання.
За приписами частин 1, 4, 5 статті 26 Закону   іноземець або особа без громадянства можуть бути примусово повернуті в країну походження або третю країну, якщо їх дії порушують законодавство України з прикордонних питань про правовий статус іноземців та осіб без громадянства або суперечать інтересам забезпечення національної безпеки України чи охорони громадського порядку, або якщо це необхідно для охорони здоров`я, захисту прав і законних інтересів громадян України за рішенням центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері міграції (імміграції та еміграції), у тому числі протидії нелегальній (незаконній) міграції, громадянства, реєстрації фізичних осіб, біженців та інших визначених законодавством категорій мігрантів, органу Служби безпеки України або органу охорони державного кордону. У рішенні про примусове повернення зазначається строк, протягом якого іноземець або особа без громадянства повинні виїхати з України. Зазначений строк не повинен перевищувати 30 днів з дня прийняття рішення. Рішення про примусове повернення може бути оскаржено до суду. Іноземець або особа без громадянства зобов`язані самостійно залишити територію України у строк, зазначений у рішенні про примусове повернення.
Іноземець та особа без громадянства можуть бути примусово видворенні за межі України з підстав та в порядку, визначеному статтею 30 Закону, статтею 13 Закону України «Про імміграцію». 
Відповідно до статті 30 Закону центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері міграції (імміграції та еміграції), у тому числі протидії нелегальній (незаконній) міграції, громадянства, реєстрації фізичних осіб, біженців та інших визначених законодавством категорій мігрантів, його територіальні органи та територіальні підрозділи, органи охорони державного кордону або органи Служби безпеки України можуть приймати рішення про примусове видворення з України іноземців та осіб без громадянства, якщо такі особи затримані за незаконне перетинання (спробу незаконного перетинання) державного кордону України або є обґрунтовані підстави вважати, що іноземець або особа без громадянства ухилятиметься від виконання рішення про примусове повернення, або якщо така особа не виконала у встановлений строк без поважних причин рішення про примусове повернення, а також в інших передбачених законом випадках. Центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері міграції (імміграції та еміграції), у тому числі протидії нелегальній (незаконній) міграції, громадянства, реєстрації фізичних осіб, біженців та інших визначених законодавством категорій мігрантів, або орган охорони державного кордону на підставі відповідного рішення суду має право розміщувати іноземців та осіб без громадянства, зазначених у частині першій цієї статті, у пунктах тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають на території України
Іноземці та особи без громадянства, які не мають законних підстав для перебування на території України, затримані в установленому порядку підлягають примусовому видворенню за межі України, у тому числі прийняті відповідно до міжнародних договорів України про реадмісію, розміщуються в пунктах тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, протягом строку, необхідного для їх ідентифікації та забезпечення примусового видворення (реадмісії) за межі України, але не більш як на вісімнадцять місяців.
У разі звернення особи під час її перебування в пункті тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, із заявою про визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту в Україні, вона продовжує перебувати в зазначеному пункті до остаточного прийняття рішення за заявою.
Таким чином, аналіз приведених норм свідчить про те, що примусовому видворенню іноземця чи особи без громадянства передують дві обставини: прийняття рішення відповідним компетентним органом про примусове видворення; ухилення від виїзду після прийняття рішення про повернення або наявність обґрунтованих підстав вважати, що іноземець або особа без громадянства ухилятиметься від виконання такого рішення. Тобто обов`язковим є попереднє прийняття вказаними органами рішення про примусове повернення.
Згідно з частиною 1 статті 289 КАС за наявності обґрунтованих підстав вважати, що іноземець або особа без громадянства, стосовно якого (якої) прийнято рішення про примусове видворення або реадмісію, ухилятиметься від виконання рішення про його (її) примусове видворення, перешкоджатиме проведенню процедури видворення чи реадмісії відповідно до міжнародних договорів України про реадмісію або якщо існує ризик його (її) втечі, а так само у разі відсутності в іноземця або особи без громадянства, стосовно якого (якої) прийнято рішення про примусове видворення, документа, що дає право на виїзд з України, центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері міграції (імміграції та еміграції), у тому числі протидії нелегальній (незаконній) міграції, громадянства, реєстрації фізичних осіб, біженців та інших визначених законодавством категорій мігрантів, його територіальний орган чи підрозділ, орган охорони державного кордону, орган Служби безпеки України подає до місцевого загального суду як адміністративного суду за місцезнаходженням зазначених органів (підрозділів) або за місцезнаходженням пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, позовну заяву про застосування судом до іноземця або особи без громадянства одного з таких заходів: 1) затримання іноземця або особи без громадянства з метою ідентифікації та (або)забезпечення видворення за межі території України; 2) затримання іноземця або особи без громадянства з метою забезпечення її передачі відповідно до міжнародних договорів України про реадмісію; 3) взяття іноземця або особи без громадянства на поруки підприємства, установи чи організації; 4) зобов`язання іноземця або особи без громадянства внести заставу.
За правилами, встановленими частиною 11 статті 289 КАС, строк затримання іноземців та осіб без громадянства в пунктах тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, становить шість місяців.
Ураховуючи викладене, суд доходить висновку про те, що відповідач вчинив порушення законодавства України про правовий статус іноземців – незаконно перебував на території України з 22.12.2022, тобто, маючи достатньо часу для своєї легалізації на території України, жодних дій з цього приводу не вчинив. Останній не відноситься до осіб, яким надано статус біженця і не є особою, яка потребує додаткового захисту; дій щодо отримання такого статусу не вчиняв. При цьому, відповідач раніше ухилявся від процедури повернення в країну походження та видворення за межі України, тому суд вважає, що існує ризик його ухилення від виконання рішення про примусове видворення та створення перешкод проведенню відповідної процедури, а також ризик його втечі, отже наявні усі підстави для затримання відповідача з метою забезпечення примусового видворення на строк, необхідний для завершення процедури видворення за межі України.
Враховуючи викладене, наявні підстави для задоволення заявленого позову в повному обсязі. 
Керуючись статтями 6, 7, 9, 10, 12, 19, 20, 72 – 77, 90, 94, 132 – 139, 143, 192 – 194, 210, 211, 219, 220, 241 – 246, 257, 258, 262, 286, 289 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов Відділу №5 у м. Дніпрі Головного управління Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області (код ЄДРПОУ 37806243, адреса: 49000, м. Дніпро, вул. Старокозацька, 52) до громадянина російської федерації ОСОБА_1 (адреса проживання: АДРЕСА_1 ) про затримання іноземця з метою ідентифікації та забезпечення видворення за межі території України задовольнити.
Затримати та помістити до пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, громадянина російської федерації ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , строком на шість місяців з метою ідентифікації та забезпечення видворення. 
Судові витрати у справі віднести на рахунок держави.
Апеляційна скарга на рішення може бути подана до Третього апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня його проголошення. Оскарження рішення про затримання іноземця або особи без громадянства не зупиняє його виконання.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку апеляційного оскарження, а в разі його оскарження – з моменту проголошення судового рішення суду апеляційної інстанції.

Суддя          І.В. Іваницька