УКРАЇНА
Житомирський апеляційний суд 

Справа №296/10266/24 Головуючий у 1-й інст. Покатілов О. Б. 
Номер провадження №33/4805/264/26
Категорія ч.1 ст.130 КУпАП Доповідач Галацевич О. М. 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 березня 2026 року м.Житомир

Суддя судової палати з розгляду цивільних справ Житомирського апеляційного суду Галацевич О.М., розглянувши у порядку письмового провадження в приміщенні суду в м. Житомирі апеляційну скаргу  ОСОБА_1 на постанову Корольовського районного суду м. Житомира від 09 червня 2025 року, якою його визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП,
встановив:

Постановою судді Корольовського районного суду м. Житомира від 09 червня 2025 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, та на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі однієї тисячі неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що складає 17 000,00 грн, з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік. Стягнуто з ОСОБА_1 в дохід держави судовий збір в сумі 605, 60 грн.
Згідно з постановою судді місцевого суду,  ОСОБА_1 18.10.2024 о 01 год 06 хв в м Житомирі по вул В.Бердичівській, 5, керував транспортним засобом Mazda, номерний знак НОМЕР_1 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, чим порушив вимоги п. 2.9а) Правил дорожнього руху України та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст. 130 КУпАП. Медичний огляд на стан алкогольного сп`яніння зі згоди водія проводився у встановленому законодавством порядку у найближчому закладі охорони здоров`я – КНП ОМСЦ ЖОР, що підтверджується висновком лікаря № 3082 від 18.10.2024.
Не погоджуючись з вказаною постановою судді місцевого суду ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить постанову скасувати та закрити провадження у справі, посилаючись на її незаконність, неповне з`ясування судом обставин справи, неправильне застосування норм матеріального права. Вказав на відсутність законних підстав для зупинки його транспортного засобу під час повітряної тривоги та порушення його права на захист у зв`язку з відмовою у наданні захисника. Також зазначає про порушення порядку проведення огляду на стан сп`яніння та оформлення адміністративних матеріалів. Зокрема, зазначив про відсутність належної реєстрації події, не долучення необхідних доказів до протоколу та проведення «дослідження» на стан сп`яніння без його участі і з порушенням вимог відповідної Інструкції. Окрім того, послався на свій статус військовослужбовця та вважає, що огляд на стан сп`яніння мав проводитися у спеціальному порядку. Також вказав на не роз`яснення йому прав, не відсторонення від керування транспортним засобом та інші порушення, допущені працівниками поліції. Крім того, ставить під сумнів правомірність застосування показника 0,2 проміле як допустимого рівня алкоголю в крові, посилаючись на норми міжнародного права, та вважає, що його винуватість не доведена поза розумним сумнівом. Наголосив, що через перебування у службовому відрядженні не мав можливості надати пояснення у суді першої інстанції, а накладене на нього судом стягнення вважає надмірно суворим.
Одночасно апеляційна скарга містить клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови. Як на поважну причину пропуску строку на апеляційне оскарження посилається на те, що є військовослужбовцем Збройних Сил України, з 24.02.2022 виконує обов`язки з метою оборони держави, а тому обмежений в конституційних правах в інтересах захисту України від зовнішньої агресії. Участі у розгляді справи не приймав, пояснення не надавав, оскільки перебував у службовому відрядженні за кордоном. Копію постанови отримав 03.07.2025.
Розглянувши клопотання про поновлення строку, з метою забезпечення вільного доступу до правосуддя, реалізації положень Європейської Конвенції з прав людини та основоположних свобод, суд вважає за необхідне поновити апелянту строк на апеляційне оскарження, як такий, що пропущений з поважних причин.
Належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання ОСОБА_1 до суду апеляційної інстанції повторно не з`явився. Про причини своєї неявки суд не повідомив, заяв чи клопотань не подавав.
З урахуванням повторної неявки ОСОБА_1 в судове засідання, а також того, що відповідно до положень ст.268 КУпАП участь особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, у справах даної категорії не є обов`язковою, з метою недопущення затягування розгляду справи, суд дійшов висновку про можливість розгляду справи за наявними матеріалами.
Дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, перевіривши доводи апеляційної скарги, приходжу до наступного висновку.
Керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, тягне за собою адміністративну відповідальність, передбачену ч.1 ст.130 КУпАП.
Відповідно до пункту 2.9 а) Правил дорожнього руху України, водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння або перебуваючи під впливом наркотичних чи токсичних речовин.
За правилами частин 2-5 ст.266 КУпАП, огляд водія на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, проводиться з використанням спеціальних засобів поліцейським із застосуванням технічних засобів відеозапису, а у разі незгоди особи на проведення огляду з використанням спеціальних технічних засобів або у разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я. 
Згідно зі ст.245 КУпАП України, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.
Доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на підставі яких у визначеному законом порядку встановлюється наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи та інших обставин справи, що мають значення для її правильного вирішення. Ці фактичні дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, речовими доказами, а також іншими документами, як наголошується в ст.251 КУпАП.
Як зазначено в ст.252 КУпАП, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтуються на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.
Згідно вимог ст.280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Дані вимоги закону при розгляді матеріалів за протоколом про адміністративне правопорушення судом першої інстанції дотримані і висновок суду про визнання ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, за порушення ним п.2.9 а) Правил дорожнього руху, є обґрунтованим, відповідає фактичним обставинам справи, підтверджений наявними в матеріалах справи доказами, а зміст постанови відповідає вимогам статей 283,284 КУпАП.
Як правильно встановив суддя місцевого суду, наявність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, підтверджується: протоколом про адміністративне правопорушення серії ААД №745899 від 29.10.2024, згідно якого  ОСОБА_1 18.10.2024 о 01 год 06 хв в м Житомирі по вул В.Бердичівській, 5, керував транспортним засобом Mazda, номерний знак НОМЕР_1 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, чим порушив вимоги п. 2.9 а) Правил дорожнього руху України, за що передбачена відповідальність за ч.1 ст. 130 КУпАП. Медичний огляд на стан алкогольного сп`яніння зі згоди водія проводився у встановленому законодавством порядку у найближчому закладі охорони здоров`я – КНП ОМСЦ ЖОР та підтверджується висновком лікаря № 3082 від 18.10.2024 (а.с.1); висновком КНП «Обласний медичний спеціалізований центр» Житомирської обласної ради від 18.10.2024 №618, згідно з яким ОСОБА_1 на момент проведення огляду 18.10.2024 о 01 год 30 хв перебував у стані алкогольного сп`яніння (а.с.2); рапортом капітана поліції М.Журвей від 29.10.2024 (а.с.3); відеозаписом події (а.с.4).
Суддя місцевого суду надав належну оцінку всім доказам у справі, проаналізував їх у сукупності та взаємозв`язку і дійшов правильного висновку про наявність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.
Доводами апеляційної скарги під час апеляційного розгляду справи висновків суду першої інстанції не спростовано. 
На наявних в матеріалах справи відеозаписах із відеореєстратора службового автомобіля та нагрудної камери поліцейського об`єктивно зафіксовані обставини адміністративного правопорушення, які є достатніми для вирішення питання про наявність події і складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, в діях  ОСОБА_1 .
З відеозапису вбачається, що зупинка транспортного засобу під керуванням ОСОБА_1 відповідала вимогам ст.35 Закону України «Про національну поліцію» та була викликана необхідністю перевірки транспортного засобу, який рухався під час дії комендантської години, про що було повідомлено водія.  Під час спілкування з ОСОБА_1 у працівника поліції виникла обґрунтована підстава вважати, що він знаходиться у стані алкогольного сп`яніння, враховуючи ознаки, повідомлені водію. ОСОБА_1 відмовився проходити огляд на стан алкогольного сп`яніння за допомогою приладу Драгер на місці зупинки транспортного засобу та погодився пройти огляд у закладі охорони здоров`я, де надав для дослідження зразки біологічного середовища (кров). Згідно висновку № 618 від 18.10.2024 КНП «Обласний медичний спеціалізований центр» Житомирської обласної ради, водій перебував у стані алкогольного сп`яніння. З даним висновком, правами особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, протоколом про адміністративне правопорушення та зі змістом інших складених працівниками поліції процесуальних документів ОСОБА_1 ознайомлений. Протокол про адміністративне правопорушення водій підписав, надав пояснення, від підпису в інших документах відмовився.
Відеозаписом підтверджено, що уповноваженими особами не допущено порушень вимог ст.266 КУпАП та Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом МВС та МОЗ України від 09.11.2015 №1452/735 (далі – Інструкція), які могли б бути підставою для визнання огляду на стан сп`яніння недійсним, а складених процесуальних документів – недопустимими доказами.
Протокол про адміністративне правопорушення складено за встановленою формою з урахуванням всіх вимог, передбаченихст.256 КУпАП, а також Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом МВС України від 07.11.2015 №1395. 
Доводи апеляційної скарги про те, що висновок щодо перебування особи у стані алкогольного сп`яніння та результати дослідження біологічного середовища складено без участі особи, є необґрунтованими. Чинним законодавством передбачена обов`язкова участь особи саме під час проведення огляду (відбору зразків біологічного середовища, медичного обстеження). Водночас норми права не містять вимоги щодо обов`язкової присутності особи під час оформлення лікарем письмового висновку або лабораторного дослідження. Оформлення медичного висновку є процесуальною дією медичного працівника, що ґрунтується на об`єктивних результатах дослідження та не залежить від волевиявлення чи присутності особи в момент його складання.
Матеріалами справи та відеозаписом підтверджується факт проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому порядку, здійснення відбору у ОСОБА_1 біологічного середовища та складення висновку уповноваженим медичним працівником. Жодних доказів того, що відбір зразків проводився з порушенням процедури, апелянтом не надано.
Твердження, що зупинка транспортного засобу та проходження огляду на стан сп`яніння відбувалось під час повітряної тривоги, не спростовують правильність висновків суду першої інстанції, оскільки з долучених до матеріалів справи доказів вбачається, що ОСОБА_1 не повідомляв про його бажання пройти до укриття та не висловлював будь-яких зауважень щодо неправомірності дій працівників поліції під час доставлення його до медичного закладу для проходження огляду.
Доводи апеляційної скарги щодо порушення права на захист є безпідставними, оскільки участь захисника під час складання протоколу про адміністративне правопорушення не є обов`язковою. При цьому ОСОБА_1 не був позбавлений можливості скористатися правовою допомогою та реалізував своє право на захист під час подальшого розгляду справи.
Посилання апелянта на положення Віденської конвенції про дорожній рух є безпідставними, оскільки допустимий рівень алкоголю в крові водія визначається законодавством України, а встановлений у ОСОБА_1 показник 0,49‰ перевищує допустимий рівень, встановлений п. 7 розділу ІІ Інструкції, що підтверджує стан його сп`яніння та є підставою для притягнення до відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП.
Доводи про те, що поліцейськими не було відсторонено ОСОБА_1 від керування транспортним засобом не є обставиною, що виключає наявність в його діях складу правопорушення, передбаченого ст. 130 ч.1 КУпАП. Крім того, законодавством не передбачено обов`язкового складання акту огляду та тимчасового затримання транспортного засобу у кожному випадку відсторонення особи від керування транспортним засобом.
Твердження про порушення спеціального порядку проведення огляду на стан сп`яніння, визначеного ст. 266-1 КУпАП, є безпідставними. Сам по собі факт проходження особою військової служби не є підставою для застосування спеціального порядку огляду за відсутності передбачених законом умов його застосування. На обставини, за яких ОСОБА_1 був зупинений працівниками поліції, положення ст. 266-1 КУпАП не поширюються, а тому у даному випадку огляд правомірно проведено у порядку, передбаченому ст. 266 КУпАП.
Доводи ОСОБА_1 щодо призначеного адміністративного стягнення та посилання на неможливість виконання бойових завдань, пов`язаних із керуванням транспортними засобами, не можуть бути враховані апеляційним судом, оскільки санкція ч.1 ст.130 КУпАП є безальтернативною та не передбачає можливості пом`якшення призначеного адміністративного стягнення з огляду на характер службових обов`язків особи.
Інші доводи апеляційної скарги не впливають на правильність висновків суду першої інстанції та не є обставинами, які виключають винуватість ОСОБА_1 в інкримінованому йому правопорушенні, а також не містять посилання на нові факти чи засоби доказування, які б вказували на незаконність ухваленої у справі постанови. 
При цьому, суд апеляційної інстанції враховує практику Європейського Суду з прав людини про те, що право на обґрунтоване рішення не вимагає детальної відповіді судового рішення на всі доводи висловлені сторонами. Крім того, воно дозволяє вищим судам просто підтверджувати мотиви, надані нижчими судами, не повторюючи їх (справ «Гірвісаарі проти Фінляндії», п. 32)
Пункт 1 статті 6 Конвенції не вимагає більш детальної аргументації від апеляційного суду, якщо він лише застосовує положення для відхилення апеляції відповідно до норм закону, як такої, що не має шансів на успіх, без подальших пояснень (Burg and others v. France (Бюрг та інші проти Франції), (dec.); Gorou v. Greece (no.2) (Гору проти Греції №2) [ВП], § 41.
Отже, при розгляді даної справи суддя місцевого суду правильно встановив всі фактичні обставини справи та дійшов обґрунтованого висновку про винність ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.
Апеляційним переглядом справи про адміністративне правопорушення не встановлено порушення судом першої інстанції норм закону, які б слугували підставою для скасування чи зміни постанови суду. Висновки суду відповідають фактичним обставинам справи, та не спростовуються доводами апеляційної скарги.
За таких обставин, підстав для скасування постанови судді місцевого суду відносно ОСОБА_1 немає.
Керуючись ст. 294 КУпАП, суд –
постановив:
Клопотання ОСОБА_1 про поновлення строку на апеляційне оскарження задовольнити. Поновити строк на апеляційне оскарження постанови  Корольовського районного суду м. Житомира від 09 червня 2025 року.
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а постанову Корольовського районного суду м. Житомира від 09 червня 2025 року, - без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя О.М. Галацевич