ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

головуючий суддя у першій інстанції: Крап`як О.О.

24 березня 2026 року	Львів	Справа №380/800/25 пров. №А/857/50635/25	
Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі колегії:
головуючого судді: Бруновської Н.В.
суддів: Хобор Р.Б., Шавеля Р.М.
за участю секретаря судового засідання: Пославського Д.Б.
представника апелянта: Сав`як І.Б.
представника відповідача: Марголича В.В.
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Державного авіапідприємства "Львівські авіалінії" на рішення Львівського окружного адміністративного суду від 20 жовтня 2025 року у справі № 380/800/25 за адміністративним позовом Державного авіапідприємства "Львівські авіалінії" до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області про визнання протиправним та скасувати рішення ,-
ВСТАНОВИВ:
16.01.2025р. позивач, Державне авіапідприємство "Львівські авіалінії" звернувся з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області, у якому просив суд:
- визнати протиправним та скасувати Рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області від 15.11.2024р. №9 про нарахування пені в розмірі 10 602 761,63 грн. за період: 12.02.2010р. - 07.11.2024р.
Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 20 жовтня 2025 року в позові відмовлено.
Не погоджуючись із даним рішенням, апелянт Державне авіапідприємство "Львівські авіалінії" подав апеляційну скаргу, в якій зазначає, що судом порушено норми матеріального та процесуального права.
Апелянт просить суд, Рішення Львівського окружного адміністративного суду від 20.10.2025р. скасувати та прийняти нове рішення, яким позов задовольнити повністю.
Представник апелянта, Сав`як І.Б., в судовому засіданні апеляційну скаргу підтримала з підстав у ній зазначених.
Представник відповідача, Марголич В.В. в судовому засіданні просив апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.
Заслухавши суддю-доповідача, учасників процесу, дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи скарги, законність і обґрунтованість рішення суду, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення виходячи з наступних підстав.
Як видно з матеріалів справи, сума заборгованості Державного авіапідприємства “Львівські авіалінії” із сплати платежів до Пенсійного фонду України станом на 01.01.2009р. становила 378927,14 грн: 33,2% - 3 464 346,70 грн. (в т. ч. недоїмка - 1927071,40 грн., штрафна санкція - 912019,33 грн., пеня - 625255,97 грн.); 2% - 324780,44 грн. (в т. ч. недоїмка - 207230,16 грн., штрафна санкція - 69534,56 грн., пеня - 48015,72грн.).
В п.141 розділу XV “Прикінцеві положення” Закону України “Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування” та Порядку проведення органами Пенсійного фонду України розстрочення сум штрафів та пені, накладених (нарахованих) у період з 1 січня 2007 року до 1 січня 2009 року, і сум штрафів та пені, які підлягають накладенню (нарахуванню) на суми заборгованості із сплати страхових внесків та фінансових санкцій, що виникли до 1 січня 2009 року, який затверджений постановою правління Пенсійного фонду України від 21.05.2009р. № 15-1 та зареєстрований в Міністерстві юстиції України 16.06.2009р. № 521/16537 видно, що Державне авіапідприємство “Львівські авіалінії” та Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області укладено договір про розстрочення від 27.07.2009р. № 1 на суму 3 562 537,92 грн (штрафна санкція - 2 031 457,57 грн., пеня - 1 531 080,35 грн).
Відповідно до договору про розстрочення від 27.07.2009р. № 1 позивач сплатив 187501,98 гривень.
У зв`язку з невиконанням умов договору, пенсійний орган прийняв Рішення від 12.02.2010р. № 4 про дострокове розірвання договору про розстрочення від 27.07.2009р. № 1. Залишок несплаченої штрафної санкції та пені - 3 375 035,94 грн. (в т. ч. штрафна санкція - 1 924 581,44 грн, пеня - 1 450 454,5 грн).
Загальна сума заборгованості із сплати платежів до Пенсійного фонду України та сплати страхових коштів на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування станом на 24.08.2010р. становить -6 856 924,24 грн: 33,2% - 6 336 499,88 грн. (в т. ч. недоїмка - 2 122 100,5 грн, штрафна санкція - 1 992 480,54 грн., пеня - 2 221 918,84 грн.) 2% - 520 424,36 грн. (в т. ч. недоїмка - 151 942,28 грн., штрафна санкція - 153 221,67 грн., пеня-215 260,41 грн.).
25.08.2018р. Державне авіапідприємство “Львівські авіалінії” та Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області уклали договір № 11 про розстрочення на суму 4 266 757,59 гривень.
Загальна сума заборгованості зі сплати платежів до Пенсійного фонду України та сплати страхових коштів на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування після розстрочення станом на 25.08.2010р. становить - 2 590 166,65 грн.: 33,2% - 2 421 184,17 грн. (в т. ч. недоїмка - 2 122 100,50 грн., штрафна санкція - 48 165,68 грн., пеня - 250 917,99 грн.); 2% - 168 982,48 грн. (недоїмка - 151 942,28 грн., штрафна санкція - 2 742,53 грн., пеня - 14 297,67 грн.). Сплачено по Договору - 730 975,20 гривень.
У зв`язку з невиконанням умов договору пенсійний орган прийняв Рішення від 26.07.2011р. № 8 про дострокове розірвання договору про розстрочення 25.08.2010р. № 11. Залишок несплаченої штрафної санкції та пені 3 535 782,39 грн. (штрафна санкція - 1 736 069,16 грн., пеня - 1 799 713,23 грн).
Із акту звірки від 25.05.2012р. видно, що у Державного авіапідприємства “Львівські авіалінії” борг перед Пенсійним фондом складав - 5 980 005,08 грн: по страхових внесках - 4 095 233,49 грн, єдиному внеску - 1 872 356,17 грн, пільгових пенсіях - 12 415,43 грн).
Згідно акту звірки від 17.07.2013р. у позивача борг перед Пенсійним фондом складав: по єдиному внеску – 2142475,80 грн. борг по страхових внесках - 4095233,49 грн. (штрафні санкції 1980325,80 грн., пеня 2114907,69 грн.), по пільгових пенсіях - 33366,26 грн.
Актом звірки від 22.08.2016р. встановлено, що у Державного авіапідприємства “Львівські авіалінії” борг перед Пенсійним фондом складав - 4 298 929,11 грн: по страхових внесках - 4 095403,49 грн., штрафні санкції 1 980 495,80 грн., пеня 2 114 907,69 грн.
У відповідності до наказу Міністерства інфраструктуру України від 19.07.2019р. № 562 прийнято рішення про реорганізацію Державного авіапідприємства «Львівські авіалінії», шляхом приєднання до ДП «МА «Львів» ім. Данила Галицького».
Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області 24.09.2019р. заявило кредиторські вимоги до ДАП «Львівські авіалінії» на суму – 1980495,80 грн. – штрафу, 2114907,69 пені, 198935,82 витрат на виплату та доставку пільгових пенсій.
Позивач відхилив в повному обсязі заявлені кредиторські вимоги пенсійного органу. 
17.04.2024р. Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області виставив вимогу Державному авіапідприємству «Львівські авіалінії» про сплату боргу № Ю-6 по недоїмці зі страхових внесків, фінансових санкцій (штрафів) та пені на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування в сумі 4095403,49 грн.
Вказані обставини встановлені рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 04.09.2024р. (яке набрало законної сили 12.10.2024р.) у справі №380/9552/24.
ч.4 ст.78 КАС України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.
Зокрема, Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 04.09.2024р. у справі №380/9552/24 у задоволенні адміністративного позову Державного авіапідприємства “Львівські авіалінії” до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області про визнання протиправною та скасування вимоги від 17.04.2024р. № Ю-6 – відмовлено.
03.10.2024р. позивач сплатив борг за вказаною вимогою в розмірі – 1980495,80 грн.
15.11.2024р. Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області прийняв рішення №9 про нарахування Державному авіапідприємстві “Львівські авіалінії” пені (0,1%) в розмірі 10 602 761,63 грн. за період: 12.02.2010р. - 07.11.2024р. на підставі п.2 ч.9 ст.106 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» за несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) страхувальниками страхових внесків, в тому числі донарахованих страхувальниками або органом Пенсійного фонду. 
Розрахунок фінансових санкцій та пені, картки особового рахунку страхувальника долучені до матеріалів справи.
ч.1 ст.1 Закону України “Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування”:
- страхові внески - кошти відрахувань на соціальне страхування та збір на обов`язкове державне пенсійне страхування, сплачені згідно із законодавством, що діяло раніше; кошти, сплачені на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування відповідно до цього Закону;
- страхувальники - роботодавці та інші особи, які відповідно до цього Закону сплачують страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування.
Згідно ст.12 Закону України “Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування” страхові внески підлягають сплаті незалежно від фінансового стану платника страхових внесків.
п.1 ч.1 ст.14 Закону України “Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування” передбачено, що страхувальниками є роботодавці: підприємства, установи і організації, створені відповідно до законодавства України, незалежно від форми власності, виду діяльності та господарювання, об`єднання громадян, профспілки, політичні партії (у тому числі філії, представництва, відділення та інші відокремлені підрозділи зазначених підприємств, установ, організацій, об`єднань громадян, профспілок, політичних партій, які мають окремий баланс і самостійно ведуть розрахунки із застрахованими особами), фізичні особи - суб`єкти підприємницької діяльності та інші особи (включаючи юридичних та фізичних осіб - суб`єктів підприємницької діяльності, які обрали особливий спосіб оподаткування (єдиний податок, фіксований сільськогосподарський податок), які використовують працю фізичних осіб на умовах трудового договору (контракту) або на інших умовах, передбачених законодавством, або за договорами цивільно-правового характеру, - для осіб, зазначених у п.1, 4-1.10,14 ст.11 цього Закону.
ч.6 ст.20 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" страхувальники зобов`язані сплачувати страхові внески, нараховані за відповідний базовий звітний період, не пізніше ніж через 20 календарних днів із дня закінчення цього періоду.
Відповідно до ч.6 ст.19 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" страхові внески нараховуються незалежно від джерел фінансування, форми, порядку, місяця виплати та використання, а також незалежно від того, чи були зазначені суми фактично виплачені після їх нарахування.
Згідно ч.5 ст.20 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" страхові внески сплачуються страхувальниками шляхом перерахування безготівкових сум з їх банківських рахунків.
Несплата платником страхових внесків є порушенням ст. 46 Конституції України, зокрема прав найманих працівників щодо їхнього пенсійного забезпечення.
В п.7 розділу 8 «Прикінцевих та перехідних положень» Закону України від 08.07.2010р. № 2464-VІ «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» видно, стягнення заборгованості із сплати страхових внесків за діючими видами загальнообов`язкового державного соціального страхування та сум штрафних санкцій, нарахованих та/або не сплачених у період до 1 січня 2011 року, в тому числі страхових внесків, строк сплати яких на 01 січня 2011 року не настав, здійснюється фондами загальнообов`язкового державного соціального страхування відповідно до законодавства, що діяло на момент виникнення такої заборгованості або застосування штрафних санкцій. Погашення заборгованості з використанням коштів, що надходять у рахунок сплати єдиного внеску, забороняється.
На період до повного стягнення заборгованості із сплати страхових внесків за діючими видами загальнообов`язкового державного соціального страхування та сум штрафних санкцій, нарахованих та/або не сплачених у період до 1 січня 2011 року, в тому числі нарахованих внесків, строк сплати яких на 1 січня 2011 року не настав, та відповідних штрафних санкцій за фондами загальнообов`язкового державного соціального страхування зберігаються повноваження щодо контролю за правильністю нарахування, своєчасністю сплати страхових внесків, застосування фінансових санкцій, якими вони були наділені до набрання чинності цим Законом.
п.1 ч.1 ст.14 Закону України “Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування” передбачено, що страхувальниками є роботодавці: підприємства, установи і організації, створені відповідно до законодавства України, незалежно від форми власності, виду діяльності та господарювання, об`єднання громадян, профспілки, політичні партії (у тому числі філії, представництва, відділення та інші відокремлені підрозділи зазначених підприємств, установ, організацій, об`єднань громадян, профспілок, політичних партій, які мають окремий баланс і самостійно ведуть розрахунки із застрахованими особами), фізичні особи - суб`єкти підприємницької діяльності та інші особи (включаючи юридичних та фізичних осіб - суб`єктів підприємницької діяльності, які обрали особливий спосіб оподаткування (фіксований податок, єдиний податок, фіксований сільськогосподарський податок, придбали спеціальний торговий патент), які використовують працю фізичних осіб на умовах трудового договору (контракту) або на інших умовах, передбачених законодавством, або за договорами цивільно-правового характеру, - для осіб, зазначених у п.п.1, 10, 15 ст.11 цього Закону.
Платниками страхових внесків до солідарної системи є страхувальники, зазначені в ст. 14 цього Закону і застраховані особи, зазначені в ч.1 ст.12 цього Закону (ч.1 ст.15 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування”.)
ч.2 ст.106 Закону України “Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування” (в редакції до 01.01.2011р.) передбачено, що суми страхових внесків своєчасно не нараховані та/або не сплачені страхувальниками у строки, визначені статтею 20 цього Закону, в тому числі обчислені територіальними органами Пенсійного фонду у випадках, передбачених частиною третьою статті 20 цього Закону, вважаються простроченою заборгованістю із сплати страхових внесків (далі - недоїмка) і стягуються з нарахуванням пені та застосуванням фінансових санкцій.
Відповідно до ч.9 ст.106 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" передбачено, що виконавчі органи Пенсійного фонду застосовують до страхувальників такі фінансові санкції, зокрема за неподання, несвоєчасне подання, подання не за встановленою формою або подання недостовірних відомостей, що використовуються в системі персоніфікованого обліку та іншої звітності, передбаченої законодавством, до територіальних органів Пенсійного фонду накладається штраф у розмірі 10 відсотків суми страхових внесків, які були сплачені або підлягали сплаті за відповідний звітний період, за кожний повний або неповний місяць затримки подання відомостей, звітності, але не менше десяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, а в разі повторного протягом року такого порушення - у розмірі 20 відсотків зазначених сум та не менше 20 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян. Одночасно на суми своєчасно не сплачених (не перерахованих) страхових внесків і фінансових санкцій нараховується пеня в розмірі 0,1 відсотка зазначених сум коштів, розрахована за кожний день прострочення платежу.
Строк давності щодо стягнення недоїмки, пені та штрафів не застосовується. ( ч.15 ст.106 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування").
Постановою правління Пенсійного фонду України від 19.12.2003р. № 21-1 затверджено Інструкцію про порядок обчислення і сплати страхувальниками та застрахованими особами внесків на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування до Пенсійного фонду України ( далі Інструкція) 
В п.8.1 Інструкції видно, що стягнення заборгованості із сплати внесків на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування та сум штрафних санкцій, нарахованих та/або не сплачених у період до 1 січня 2011 року, в тому числі страхових внесків, строк сплати яких на 1 січня 2011 року не настав, здійснюється відповідно до законодавства, що діяло на момент виникнення такої заборгованості, або застосування штрафних санкцій.
Згідно п.9.1 Інструкції до страхувальників за порушення норм законодавства про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування застосовуються фінансові санкції відповідно до повноважень, якими органи Пенсійного фонду були наділені до 1 січня 2011 року.
п.9.3.Інструкції фінансові санкції за порушення норм законодавства про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування накладаються на страхувальника відповідно до ч.9 ст.106 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" у редакції, що діяла до 1 січня 2011 року, у таких розмірах: за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) страхувальниками страхових внесків, у тому числі донарахованих страхувальниками або територіальними органами Пенсійного фонду, накладається штраф у розмірі 10 відсотків своєчасно не сплачених сум.
При застосуванні штрафів, зазначених у цьому підпункті, приймається одне рішення після сплати (погашення) у повному обсязі недоїмки окремо за кожний базовий звітний період незалежно від кількості випадків сплати за вказаний період.
Відповідно до п.9.6 Інструкції суми штрафів, передбачених п.п.9.3 та п.п.9.4 цієї Інструкції, підлягають сплаті страхувальником чи банком, протягом десяти робочих днів з дня одержання відповідного рішення, або можуть бути оскаржені у цей самий строк до вищого органу Пенсійного фонду або в судовому порядку з одночасним обов`язковим письмовим повідомленням про це відповідного органу Пенсійного фонду, посадовими особами якого прийнято це рішення.
В п.10.1 Інструкції на суми простроченої заборгованості зі сплати страхових внесків (недоїмки) та своєчасно не сплачені (не перераховані) фінансові санкції нараховується пеня в розмірі 0,1 відсотка суми недоплати за кожний день прострочення платежу. У разі виявлення своєчасно не сплачених сум страхових внесків страхувальники зобов`язані самостійно обчислити ці внески і сплатити їх з нарахуванням пені в порядку та розмірах, визначених цим пунктом. Нарахування пені починається з першого календарного дня, що настає за днем настання строку сплати відповідного платежу, до дня його фактичної сплати страхувальником включно.
Документами, які є підставою для нарахування пені, є:
-документи, що підтверджують суму страхових внесків, фінансових санкцій та строк їх сплати, розрахунок суми страхових внесків на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування з позитивною сумою; звіт про суми нарахованої заробітної плати (грошового забезпечення, доходу) застрахованих осіб та суми нарахованих внесків на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування до органів Пенсійного фонду України з позитивною сумою; звіт про суми нарахованого доходу застрахованих осіб та суми нарахованих внесків на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування до органів Пенсійного фонду України з позитивною сумою; вимога про донараховані суми страхових внесків за актами перевірок та узгоджене рішення про застосовані фінансові санкції (штрафи); рішення суду.
-документи, що підтверджують суму та дату погашення недоїмки за страховими внесками та боргу за фінансовими санкціями, - виписки з рахунків у вигляді електронного реєстру розрахункових документів; корінець прибуткового документа про приймання установою банку платежів готівкою; договорів про розстрочення (відстрочення) страхових внесків; Розрахунок суми страхових внесків з від`ємною сумою; звіт про суми нарахованої заробітної плати (грошового забезпечення, доходу) застрахованих осіб та суми нарахованих внесків на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування з від`ємною сумою; звіт про суми нарахованого доходу застрахованих осіб та суми нарахованих внесків на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування з від`ємною сумою; рішення про виключення з Державного реєстру підприємств та організацій України; свідоцтво про смерть фізичної особи.
Отже, підставою для нарахування пені є документи, що підтверджують суму страхових внесків, фінансових санкцій та строк їх сплати та документи, що підтверджують суму та дату погашення недоїмки за страховими внесками та боргу за фінансовими санкціями.
Зокрема, до документів, що підтверджують суму страхових внесків, фінансових санкцій та строк їх сплати відносяться рішення суду.
До документів, що підтверджують суму та дату погашення недоїмки за страховими внесками та боргу за фінансовими санкціями відносяться договори про розстрочення (відстрочення) страхових внесків.
Згідно п.9.11., п.10.9 Інструкції строки давності щодо стягнення штрафів не застосовуються.
Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 04.09.2024р. у справі №380/9552/24 у задоволенні адміністративного позову Державного авіапідприємства “Львівські авіалінії” до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області про визнання протиправною та скасування вимоги від 17.04.2024р. № Ю-6 – відмовлено.
Таким чином, наявність заборгованості із сплати штрафних санкцій в розмірі -1980495,80, яка виникла у позивача до 01.01.2011р. підтверджується даним судовим рішенням від 04.09.2024р. у справі № 380/9552/24, яке набрало законної сили.
На виконання даного судового рішення 03.10.2024р. та 07.11.2024р. позивач сплатив борг за вказаною вимогою в розмірі – 1980495,80 грн.
Тому, 15.11.2024р. Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області правомірно прийняв рішення №9 про нарахування Державному авіапідприємстві “Львівські авіалінії” пені (0,1%) в розмірі - 10 602 761,63 грн. за період: 12.02.2010р. - 07.11.2024р. на підставі п.2 ч.9 ст.106 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» за несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) страхувальниками страхових внесків, в тому числі донарахованих страхувальниками або органом Пенсійного фонду. 
Суд апеляційної інстанції звертає увагу апелянта, що після набрання чинності Законом України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» № 2464-VІ за органами Пенсійного фонду України збережено повноваження щодо застосування фінансових санкцій за несплату заборгованості по страхових внесках, яка виникла до 01.01.2011р..
Аналогічна правова позиція викладена Верховним Судом у постановах від 30.01.2018р у справі №817/1049/15, від 07.12.2019р. у справі 816/327/17, від 09.07.2020р. у справі № 804/8024/17.
Із змісту п.2 Постанови Правління Пенсійного фонду України №15-1 від 21.05.2009 р. «Про затвердження Порядку проведення органами Пенсійного фонду України розстрочення сум штрафів та пені, накладених (нарахованих) у період з 1 січня 2007 року до 1 січня 2009 року, і сум штрафів та пені, які підлягають накладенню (нарахуванню) на суми заборгованості із сплати страхових внесків та фінансових санкцій, що виникли до 1 січня 2009 року»(далі – Порядок №15-1) (із змінами і доповненнями), а бажанням страхувальника розстроченню підлягають:
1) суми штрафів та пені, накладених (нарахованих) у період з 1 січня 2007 року до 1 січня 2009 року згідно з частинами восьмою та дев`ятою статті 106 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" ( 1058-15 ). При цьому суми штрафів та пені, сплачені та зараховані відповідно до частини п`ятої статті 106 зазначеного Закону, розстрочуються в сумі, що не перевищує суму простроченої заборгованості із сплати страхових внесків (недоїмки) станом на 1 січня 2009 року;
2) суми штрафів та пені, які підлягають накладенню (нарахуванню) на суми заборгованості із сплати страхових внесків та фінансових санкцій, що виникли до 1 січня 2009 року, згідно пунктом 2 частини дев`ятої статті 106 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" ( 1058-15 ).
3) суми штрафів та пені, накладених (нарахованих) згідно пунктом 2 частини дев`ятої статті 106 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" ( 1058-15 ), у разі невиконання умов окремого договору.
Не підлягають розстроченню суми накладених (нарахованих) у зазначений період штрафів та пені, що сплачені страхувальником, який станом на 1 січня не має заборгованості перед Пенсійним фондом України із сплати страхових внесків, штрафів та пені. 
Відповідно до п.5 Порядку №15-1 після одержання заяви від страхувальника управління Пенсійного фонду України у районі, місті або районі у місті визначає суму штрафів та пені, яка підлягає розстроченню, згідно з картками особових рахунків платників та протягом 10 робочих днів вручає (надсилає) страхувальнику рішення про розстрочення за формою згідно з додатком 2 до цього Порядку.
В абз.4 п.9 Порядку №15-1, видно, що з дня дострокового розірвання договору про розстрочення страхувальник зобов`язаний сплатити невнесену суму розстроченого боргу зі сплати штрафів та пені. Несплачені суми розстрочених штрафів та пені переносяться із картки розстрочених сум до картки особового рахунку страхувальника днем розірвання договору про розстрочення. 
Тобто, розстрочення сум штрафів та пені у відповідності до Порядку № 15-1 відбувається за заявою страхувальника. 
Відповідно до п.141 розділу XV “Прикінцеві положення” Закону України “Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування” та Порядку № 15-1 Державне авіапідприємство “Львівські авіалінії” та Головне управління пенсійного фонду України у Львівській області уклали договір про розстрочення від 27.07.2009р. № 1 на суму 3 562 537,92 грн (штрафна санкція - 2 031 457,57 грн, пеня - 1 531 080,35 грн).
За умовами даного договору позивач зобов`язувався сплатити штрафні санкції. ( п.2.3)
У зв`язку з невиконанням ДАП «Львівські авіалінії» умов договору про розстрочення, пенсійний орган прийняв Рішення від 12.02.2010р. № 4 про дострокове розірвання Договору про розстрочення від 27.07.2009р. № 1.
Тобто, за умовами договору позивач зобов`язаний сплатити суми штрафних санкцій з дня розірвання дострокового розірвання договору, а саме до 12.02.2010р.
25.08.2018р. Державне авіапідприємство “Львівські авіалінії” та Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області уклали договір №11 про розстрочення на суму 4 266 757,59 гривень. ( згідно п.141 розділу XV “Прикінцеві положення” Закону України “Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування” та Порядку № 15-1).
Даний договір також підтверджує ту обставину, що позивач визнав борг по штрафних санкціях, та брав на себе зобов`язання щодо сплати боргу з дня дострокового розірвання боргу. ( п.2.3. договору від 25.08.2010).
Отже, борг по сплаті штрафних санкцій позивачем неодноразово визнавався, що свідчить про його узгодження станом на 12.02.2010р.
Тобто, днем розірвання договору про розстрочення, а саме 12.02.2010р., пенсійний орган переніс не сплачені позивачем суми розстрочених штрафів та пені із картки розстрочених сум до картки особового рахунку страхувальника. 
Доводи апелянта про те, що нарахування пені на суму штрафних санкцій повинно нараховуватись з 07.05.2024р. є необґрунтованим, оскільки строк сплати штрафних санкцій (які розстрочені) настав саме 12.02.2010р.
У зв`язку з невиконанням умов договору пенсійний орган прийняв Рішення від 26.07.2011р. № 8 про дострокове розірвання договору про розстрочення 25.08.2010р. № 11. Залишок несплаченої штрафної санкції та пені 3 535 782,39 грн. (штрафна санкція - 1 736 069,16 грн., пеня - 1 799 713,23 грн).
Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області 24.09.2019р. заявило кредиторські вимоги до ДАП «Львівські авіалінії» на суму – 1980495,80 грн. – штрафу, 2114907,69 пені, 198935,82 витрат на виплату та доставку пільгових пенсій.
Позивач відхилив в повному обсязі заявлені кредиторські вимоги пенсійного органу. 
17.04.2024р. Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області виставив вимогу Державному авіапідприємству «Львівські авіалінії» про сплату боргу № Ю-6 по недоїмці зі страхових внесків, фінансових санкцій (штрафів) та пені на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування в сумі 4095403,49 грн.
В п. 8.2 Інструкції видно, що вимога формується на підставі даних особових карток.
Згідно п.8.3 Інструкції вимога формується на підставі облікових даних з карток особових рахунків страхувальників.
Позивач не надав суду докази на спростування відомостей картки особового рахунку страхувальника чи здійсненого розрахунку фінансових санкцій та пені.
Вказані обставини встановлені рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 04.09.2024р. (яке набрало законної сили 12.10.2024р.) у справі №380/9552/24.
03.10.2024р. позивач сплатив борг за вказаною вимогою в розмірі – 1980495,80 грн.
Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, що 15.11.2024р. Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області правомірно прийняв рішення №9 про нарахування Державному авіапідприємстві “Львівські авіалінії” пені (0,1%) в розмірі 10 602 761,63 грн. за період: 12.02.2010р. - 07.11.2024р. на підставі п.2 ч.9 ст.106 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» за несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) страхувальниками страхових внесків, в тому числі донарахованих страхувальниками або органом Пенсійного фонду.
Щодо доводів апелянта про протиправність нарахування пені за період з 03.10.2024р.-07.11.2024р. колегія суддів зазначає наступне.
Як видно з матеріалів справи, а саме платіжних інструкцій № 0100028157, № 0100028158 від 03.10.2024р., № 100028249, № 100028250 позивач сплатив борг в розмірі 4095403,49 згідно вимоги про сплату боргу № Ю-6 від 17.04.2024р.
В п. 10.11. Інструкції видно, що сплата (погашення) пені здійснюється у тому самому порядку, що і недоїмка та фінансові санкції.
У разі коли страхувальник має несплачені суми недоїмки, пені та фінансових санкцій та здійснює сплату поточних сум страхових внесків, ці суми зараховуються шляхом перерозподілу такої сплаченої суми в рахунок сплати недоїмки, пені та фінансових санкцій у порядку календарної черговості їх виникнення.
Отже, колегія судді погоджується з твердженнями пенсійного органу, що зарахування боргу проведено у відповідності до Інструкції.
Стосовно доводі апелянта про застосування до спірних правовідносин аналогії закону, колегія суддів відхиляє з огляду на наступне.
ч.6.ст.7 КАС України, передбачено, що у разі відсутності закону, що регулює відповідні правовідносини, суд застосовує закон, що регулює подібні правовідносини (аналогія закону), а за відсутності такого закону суд виходить із конституційних принципів і загальних засад права (аналогія права). Аналогія закону та аналогія права не застосовується для визначення підстав, меж повноважень та способу дій органів державної влади та місцевого самоврядування.
Аналогія закону полягає у застосуванні судом норми правової або норм, що регулюють відносини, подібні до тих, які є предметом розгляду в межах конкретного правового спору. Необхідність застосування аналогії закону пов`язана з тим, що навіть найрозвиненіше законодавство об`єктивно не здатне заздалегідь унормувати всі нетипові ситуації, які потребуватимуть правового реагування. Суд зазначає, що в даній ситуації наявний відповідний нормативно-правовий акт, норми якого безпосередньо регулюють зазначені правовідносини. 
В даній справі наявні відповідні нормативно-правові акти, норми яких безпосередньо регулюють правовідносини які виникли між сторонами, а саме Закон України “Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування” та Інструкція про порядок обчислення і сплати страхувальниками та застрахованими особами внесків на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування до Пенсійного фонду України від 19.12.2003р. № 21-1.
Щодо доводів апелянта про те, що під час дії карантину та на період дії воєнного стану контролюючими органами не застосовуються штрафні санкції та не нараховується пня за порушення пов`язані із несвоєчасною сплатою єдиного внеску, колегія суддів зазначає наступне.
Згідно п.9-11.1, 9-11.2 Перехідних положень Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» тимчасово штрафні санкції, визначені частиною одинадцятою статті 25 цього Закону, не застосовуються за такі порушення, вчинені у період з 1 березня 2020 року по останній календарний день місяця (включно), в якому завершується дія карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України на всій території України з метою запобігання поширенню на території України коронавірусної хвороби (COVID-19):
-несвоєчасна сплата (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску;
-неповна сплата або несвоєчасна сплата суми єдиного внеску одночасно з видачею сум виплат, на які нараховується єдиний внесок (авансових платежів);
-несвоєчасне подання звітності, передбаченої цим Законом, до податкових органів. При цьому абзаци другий та третій пункту 7 частини одинадцятої статті 25 цього Закону щодо такого порушення, вчиненого у період з 1 березня 2020 року по останній календарний день місяця (включно), в якому завершується дія карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України на всій території України з метою запобігання поширенню на території України коронавірусної хвороби (COVID-19) року, не застосовується.
Протягом періоду з 1 березня 2020 року по останній календарний день місяця (включно), в якому завершується дія карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України на всій території України з метою запобігання поширенню на території України коронавірусної хвороби (COVID-19) платникам єдиного внеску не нараховується пеня, а нарахована пеня за ці періоди підлягає списанню.
В п.9.21, 9.22 Перехідних положень Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» тимчасово за порушення, вчинені у період з початку дії воєнного стану на території України, введеного Указом Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" від 24 лютого 2022 року № 64/2022, затвердженим Законом України "Про затвердження Указу Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" від 24 лютого 2022 року № 2102-IX, до 1 серпня 2023 року, штрафні санкції, визначені частиною одинадцятою статті 25 цього Закону, не застосовуються.
Тимчасово, на період з початку дії воєнного стану на території України, введеного Указом Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" від 24 лютого 2022 року № 64/2022, затвердженим Законом України "Про затвердження Указу Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" від 24 лютого 2022 року № 2102-IX, до 1 серпня 2023 року, платникам єдиного внеску не нараховується пеня, а нарахована пеня за цей період підлягає списанню.
Тобто, звільнення платників від застосування штрафних санкцій за порушення законодавства про єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування. Однак, пеня нарахована апелянту за несвоєчасну сплату страхових внесків на загальнообов`язкове пенсійне страхування відповідно до законодавства, що діяло раніше (до внесення змін до Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» від 08.07.2010р. ( набрав чинності 01.01.2011р.) Єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування як такий запроваджений на підставі Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» від 08.07.2010р., який набрав чинності 01.01.2011р.
Оскільки страховий внесок та єдиний внесок є різними за своєю суттю виплатами, що регулюються різними законодавчими актами, тому підстав для звільнення від нарахування пені за несвоєчасну сплату страхових внесків на підставі «Перехідних положень Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування»№ 2462-VI у позивача немає.
За таких обставин, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про відсутність підстав для задоволення позову, оскільки суб`єкт владних повноважень в особі Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області діяв у спосіб визначений законами та Конституцією України.
Інші доводи апеляційної скарги фактично зводяться до переоцінки доказів та незгодою апелянта з висновками суду першої інстанцій по їх оцінці, тому не можуть бути прийняті апеляційною інстанцією.
Колегія суддів також враховує позицію ЄСПЛ (в аспекті оцінки аргументів апелянта), сформовану у справі “Серявін та інші проти України” (№ 4909/04): згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча п.1 ст.6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі “Руїс Торіха проти Іспанії” (RuizTorijav. Spain) № 303-A, пункт 29).
Також, п.41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень, визначено, що обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення.
Згідно ст.242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи. Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом.
ст.316 КАС України передбачено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Із врахуванням викладеного, колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції є законним, доводи апеляційної скарги зроблених судом першої інстанції висновків не спростовують і при ухваленні оскарженого судового рішення порушень норм матеріального та процесуального права ним допущено не було, тому, відсутні підстави для скасування чи зміни рішення суду першої інстанції.
Керуючись ст.ст. 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд-
ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу Державного авіапідприємства "Львівські авіалінії" – залишити без задоволення, а Рішення Львівського окружного адміністративного суду від 20 жовтня 2025 року у справі № 380/800/25– без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку, виключно у випадках передбачених ч.4 ст.328 КАС України, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя	 	Н. В. Бруновська 	
судді	 	Р. Б. Хобор 	
 	 	Р. М. Шавель  	
Повне судове рішення складено 03.04.2026р.