Справа № 303/9763/24

П О С Т А Н О В А
Іменем України

03 березня 2026 року   м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд у складі колегії суддів:

Головуючого судді-доповідача: Мацунича М.В.
суддів: Джуги С.Д., Собослоя Г.Г.
за участю секретаря судового засідання: Савинець В.Ю.
розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою  ОСОБА_1 на рішення Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 04 лютого 2025 року, ухвалене суддею Гутій О.В., в справі за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Профіт Капітал» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості
встановив:

У грудні 2024 року ТОВ «ФК «Профіт Капітал» звернулося з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.
Позов мотивує тим, що 15.03.2019 між ПАТ «Ідея Банк» та ОСОБА_2 укладено договір кредиту №Z06.00113.005029055, відповідно до умов якого позичальниці було надано кредит на суму 44 622 гривні зі сплатою відсотків в розмірі 21,99% річних від залишкової суми кредиту.
Пунктом 1.11 Договору передбачено плату за обслуговування кредиту банком, яку позичальник сплачує за кредитне обслуговування щомісячно в розмірі відповідно до графіку платежів.
Реальна річна процентна ставка становить 103,11% річних.
Банк свої зобов`язання за договором про надання банківських послуг виконав у повному обсязі, надавши відповідачу кредит в розмірі 44 622,00 грн., однак позичальник своїх зобов`язань за кредитним договором належним чином не виконує.
У зв`язку з неповерненням заборгованості за договором та відповідно до довідки-розрахунку заборгованості ОСОБА_1 , за договором №Z06.00113.005029055 від 15.03.2019 станом на 19.12.2023 її заборгованість становить 123 988,60 грн., яка складається з: заборгованість за основним боргом – 43 321,97 грн.; заборгованість за нарахованими та несплаченими відсотками – 31 625,26 грн.; заборгованість по оплаті за обслуговування кредиту – 49 041,37 грн.
09.12.2023 між АТ «Ідея Банк» та ТОВ «Оптіма Факторинг» укладено договір факторингу №19/12-2023, за яким до ТОВ «Оптіма Факторинг», перейшло право вимоги за договором №Z06.00113.005029055 від 15.03.2019, укладеного між АТ «Ідея Банком» та ОСОБА_1 
22.12.2023 між ТОВ «Оптіма Факторинг» та ТОВ «ФК «Профіт Капітал» укладено договір факторингу №22/12-2023, за яким до ТОВ «ФК «Профіт Капітал», перейшло право вимоги за договором №Z06.00113.005029055 від 15.03.2019, укладеного між АТ «Ідея Банком» та ОСОБА_1 .
Оскільки, відповідач в добровільному порядку не сплатила заборгованість, а тому позивач змушений звернутися до суду за захистом своїх порушених прав.
Позивач просить стягнути з ОСОБА_1 на свою користь заборгованість за кредитним договором №Z06.00113.005029055 від 15.03.2019 в загальному розмірі 123 988,60 грн., сплачений судовий збір 3 028 гривень та витрати на професійну правничу допомогу 7 000 гривень.

Рішенням Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 04 лютого 2025 року позов задоволено.
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ТОВ «ФК «Профіт Капітал» 123 988,60 гривень заборгованості, з яких: заборгованість за основним боргом – 43 321,97 грн.; заборгованість за нарахованими та несплаченими відсотками – 31 625,26 грн.; заборгованість по оплаті за обслуговування кредиту – 49 041,37 грн.
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ТОВ «ФК «Профіт Капітал» витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 5 000 гривень та судовий збір 3 028 гривень.

Не погоджуючись із рішенням суду першої інстанції ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та направити справу на новий розгляд.
Вважає рішення суду першої інстанції ухвалене з неповним з`ясуванням всіх обставин, які мають значення для її правильного вирішення.
Вказує, що позивач не надав виписку по рахунку після 24.03.2020, оскільки наявна виписка в матеріалах справи закінчується даним числом. Довідка-розрахунок заборгованості від 19.12.2023 не містить жодних числових обрахувань, кількості місяців за які здійснено розрахунок, облікової ставки НБУ, що є неприпустимим та позбавляє можливості навести власний контррозрахунок.
Відповідачка не відмовляється від сплати кредитного зобов`язання, однак має бажання сплатити кошти, які відповідають законності та принципу розумності їх нарахування.
Вказує, що нараховані проценти перевищують половину суми наданого кредиту, однак такі не можуть перевищувати 20 375 гривень.
Вважає, що з 12.03.2020 по 30.06.2023 нарахування відсотків не повинно здійснюватись у зв`язку з введенням на території України карантину у зв`язку з поширення коронавірусної хвороби COVID-19, що передбачено Прикінцевими та Перехідними положенням ЦК України.
Щодо комісії за обслуговування кредитом, то вважає, що така нарахована неправомірно, оскільки банком не надано доказів надання таких послуг частіше, ніж один раз на місяць. 

У відзиві на апеляційну скаргу ТОВ «ФК «Профіт Капітал» зазначає, що доводи апеляційної скарги не заслуговують на увагу, а рішення суду першої інстанції є законним та обґрунтованим.
Зазначає, що всі твердження відповідачки є бездоказовими, побудовані на припущеннях та особистому трактуванні норм матеріального права.
Вказує, що довідка-розрахунок заборгованості складена за період з 15.03.2019 по 19.12.2023. За цей період нарахування здійснювало АТ «Ідея-Банк». З 22.12.2023 позивач не здійснював додаткових нарахувань за невиконання відповідачкою грошового зобов`язання. Тобто, позивач не має можливості сформувати розрахунок заборгованості за кредитним договором, який є об`єктом спірних правовідносин.
Щодо плати за обслуговування кредитом, то така передбачена укладеним між сторонами договором. Відповідачка підписуючи договір погодилася на такі умови.
Наявність кредитної заборгованості підтверджена належними та допустимими доказами, а відповідачка не надала контррозрахунку для спростування таких.

До початку розгляду справи від сторін спору заяв чи клопотань не надходило.
Учасники справи в судове засідання не з`явились.
Позивач ТОВ «ФК «Профіт Капітал» та його представник – адвокат Ушакевич М.П. повідомлені про судове засідання шляхом отримання судової повістки в електронному вигляді, що підтверджується наявними у матеріалах справи довідками про доставку електронного листа від 02.10.2025 (а.с.152, 154).
Відповідач ОСОБА_1 повідомлена на її офіційну електронну адресу вказану нею в апеляційній скарзі, що підтверджується наявною в матеріалах справи довідкою про доставку електронного листа від 02.10.2025 (а.с.153).
У зв`язку з тим, що сторони по справі не з`явились, однак такі були повідомлені про судове засідання належним чином, а матеріалів справи достатньо для розгляду справи та ухвалення законного і обґрунтованого рішення, то таку слід вирішити по суті.
Враховуючи зазначене та керуючись нормою ч. 2 ст. 372 ЦПК України, колегія суддів дійшла до думки, що неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи і обговоривши підстави апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що така підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступних доводів.
Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. 
З приписів ст. 76, ст. 77, ч.ч. 1, 2, ст.ст. 78, 79, 80, ст. 81 ч.ч. 1, 4 ЦПК України вбачається, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що відповідно до умов договору №Z06.00113.005029055 від 15.03.2019, укладеного між ПАТ «Ідея Банк» та ОСОБА_1 , банк надав позичальнику кредит в розмірі 44 622,00 грн. зі сплатою відсотків в розмірі 21,99 % річних від залишкової суми кредиту (а.с.5-10).
Згідно пункту 1.2. Договору банк надав кредит строком на 60 місяців (до 15.03.2024). 
Банк відкриває позичальнику банківський поточний рахунок № НОМЕР_1 у гривні в рамках пакету послуг Card Blanche Blue Start ID INS, що обслуговується на умовах Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб (п. 1.14. Договору).
Пунктом 1.11. Договору передбачено, що за обслуговування кредиту банком позичальник сплачує щомісячно плату. Перелік послуг наступний: 1) надання інформації по рахункам позичальника з використанням телефонних каналів зв`язку, а саме зі стаціонарних телефонів по Україні, в контакт-центрі, шляхом направлення смс-повідомлень щодо суми платежу за цим Договором, щодо зарахування платежу в погашення заборгованості за кредитом тощо; 2) надання інформації по рахунку позичальника із використанням засобів електронного зв`язку шляхом направлення інформації про стан рахунку на адресу електронної пошти позичальника; 3) опрацювання запитів позичальника, що правлені банку позичальником із використанням різних каналів зв`язку тощо.
За невиконання чи неналежне виконання позичальником своїх зобов`язань за цим Договором, банк має право нарахувати пеню, за кожен день прострочки на прострочену суму в розмірі: 0,15% - в період прострочення оплати від 1 до 60 днів та 0,65% - в період прострочення оплати з 61 дня та по день повного погашення, але не більше подвійної облікової ставки НБУ, що діяла у період прострочення. Сукупна сума неустойки (штраф, пеня) нарахована за порушення зобов`язань позичальником на підставі договору не може перевищувати суми, одержаної споживачем за таким договором, і не може бути збільшена за домовленістю сторін.
09.12.2023 між АТ «Ідея Банк» та ТОВ «Оптіма Факторинг» укладено договір факторингу №19/12-2023, за яким до ТОВ «Оптіма Факторинг», перейшло право вимоги за договором №Z06.00113.005029055 від 15.03.2019, укладеного між АТ «Ідея Банком» та ОСОБА_1 (а.с. 26-32).
22.12.2023 між ТОВ «Оптіма Факторинг» та ТОВ «ФК «Профіт Капітал» укладено договір факторингу №22/12-2023, за яким до ТОВ «ФК «Профіт Капітал», перейшло право вимоги за договором №Z06.00113.005029055 від 15.03.2019, укладеного між АТ «Ідея Банком» та ОСОБА_1 (а.с. 38-42).
У зв`язку з неповерненням заборгованості за договором та відповідно до довідки-розрахунку заборгованості ОСОБА_1 за договором №Z06.00113.005029055 від 15.03.2019 станом на 19.12.2023 її заборгованість становить 123 988,60 грн., яка складається із: заборгованості за основним боргом - 43 321,97 грн.; заборгованості за нарахованими та несплаченими відсотками - 31 625,26 грн.; заборгованість по оплаті за обслуговування кредиту – 49 041,37 грн. (а.с.20).

Перевіряючи законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів дійшла до наступного.
Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).
За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Згідно із частиною першою статті 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.
Відповідно до статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).
Визначення поняття зобов`язання міститься у частині першій статті 509 ЦК України.
Відповідно до цієї норми зобов`язання це правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.
У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди (стаття 611 ЦК України).
Згідно зі статтями 526, 530, 610, частиною першою статті 612 ЦК України зобов`язання повинні виконуватись належним чином у встановлений термін відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (стаття 610 ЦК України).
Якщо в зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню в цей строк (термін).
При цьому в законодавстві визначаються різні поняття як "строк дії договору", так і "строк (термін) виконання зобов`язання" (статті 530, 631 ЦК України).
Одним із видів порушення зобов`язання є прострочення невиконання зобов`язання в обумовлений сторонами строк.

У своїх доводах апеляційної скарги відповідачка зазначає, що позивач не надав виписку по рахунку після 24.03.2020, оскільки наявна виписка в матеріалах справи закінчується даним числом. Довідка-розрахунок заборгованості від 19.12.2023 не містить жодних числових обрахувань, кількості місяців за які здійснено розрахунок, облікової ставки НБУ, що є неприпустимим та позбавляє можливості навести власний контррозрахунок.
Ухвалою Закарпатського апеляційного суду від 01 жовтня 2025 року витребувано від ТОВ «ФК «Профіт Капітал» наступні відомості: розрахунок заборгованості детальний розрахунок заборгованості за кредитним договором №Z06.00113.005029055 від 15.03.2019 за період з 25.03.2020 по 19.12.2023 помісячно та із зазначенням відповідних сум; відомості щодо нарахування комісії із зазначенням за які послуги, на яку суму та за який період.
13.10.2025 адвокат Ушакевич М.П. подала заяву про виконання ухвали суду в якій зазначила, що розрахунок заборгованості за тілом кредиту та нарахованими, але несплаченими відсотками, комісіями здійснений АТ «Ідея Банк» станом на 19.12.2023. Починаючи з 22.12.2023 позивач – ТОВ «ФК «Профіт Капітал» – не здійснював додаткових нарахувань у зв`язку з невиконанням Відповідачем грошового зобов`язання. Таким чином, заявлена у позовних вимогах сума ґрунтується виключно на розрахунку заборгованості, складеному АТ «Ідея Банк».
Сторона позивача надала апеляційному суду розрахунок заборгованості за договором кредиту №Z06.00113.005029055 від 15.03.2019 зроблений представником ТОВ «ФК «Профіт Капітал» адвокатом Ушакевич М. П на підставі наданої банківської виписки.
Тобто, стороною позивача виконано ухвалу Закарпатського апеляційного суду від 01 жовтня 2025 року тільки частково в частині надання розрахунку заборгованості за договором кредиту №Z06.00113.005029055 від 15.03.2019 за період з 15.03.2019 по 16.02.2022 включно.
З виписки наявної в матеріалах справи за період з 15.03.2019 по 24.03.2020 вбачається, що ОСОБА_2 користувалась кредитними коштами в сумі 44 622,00 грн. 
Згідно погодженого графіку щомісячних платежів, відповідачка повинна була сплачувати щомісячно кошти в розмірі 2 558,05 гривень.
Відповідачка здійснювала наступні погашення заборгованості: 12.04.2019 на суму 2 590 гривень; 15.04.2019 на суму 2 590 гривень; 14.06.2019 на суму 2 590 гривень; 15.07.2019 на суму 2 590 гривень; 15.08.2019 на суму 2 590 гривень; 16.09.2019 на суму 2 496 гривень; 15.10.2019 на суму 2 632,50 гривень; 15.11.2019 на суму 2 590 гривень; 19.12.2019 на суму 2 590 гривень; 17.01.2020 на суму 2 590 гривень; 19.02.2020 на суму 2 590 гривень та 24.03.2020 на суму 24,08 гривень. Загалом на суму 28 462,58 гривень.
З наданої позивачем виписки на виконання ухвали апеляційного суду слідує, що за період з 16.04.2020 по 15.03.2022 відповідачка не здійснювала жодних погашень заборгованості, а тому кредитор нарахував суму заборгованості в розмірі 123 988,80 гривень, яка складається з: 43 321,97 гривень – заборгованість за кредитом; 31 625,26 гривень – заборгованість по відсотках та 49 041,37 гривень – заборгованість по комісії.
Тобто, відповідачка здійснювала погашення заборгованості, яка в першу чергу була зарахована як сплата відсотків за користування кредитом, а з тіла кредиту погашено суму 1 300,03 гривень (44 622 – 43 321,97).
ОСОБА_2 не заперечує укладення кредитного договору, користування кредитними коштами та має бажання сплатити кошти, які відповідають законності та принципу розумності їх нарахування.
Вважає, що нараховані проценти перевищують половину суми наданого кредиту, однак такі не можуть перевищувати 20 375 гривень. На переконання відповідачки з 12.03.2020 по 30.06.2023 нарахування відсотків не повинно здійснюватись у зв`язку з введенням на території України карантину, що пов`язане з поширенням коронавірусної хвороби COVID-19, що передбачено Прикінцевими та Перехідними положеннями ЦК України.
Однак, колегія суддів не погоджується за даною позицією відповідачки щодо неможливості нарахування відсотків у зв`язку з введенням карантину з огляду на наступне.
Пунктом 15 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України зазначається, що у разі прострочення позичальником у період дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України на всій території України з метою запобігання поширенню на території України коронавірусної хвороби COVID-19, або/та у тридцятиденний строк після дня завершення дії такого карантину виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від обов`язків сплатити на користь кредитодавця (позикодавця) неустойку, штраф, пеню за таке прострочення.
Карантинні обмеження у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби COVID-19 було введено 12.03.2020 Постановою Кабінету міністрів України №211.
Постановою Кабміну від 27.06.2023 №651 «Про відміну на всій території України карантину, встановленого з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2», карантинні обмеження було знято.
Тому, карантин в Україні діяв у період з 12.03.2020 по 27.06.2023 та за цей період позичальник звільняється від сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойку, штраф, пеню за таке прострочення.
Однак, слід розрізняти поняття «проценти за користування кредитними коштами» та «неустойка, штраф, пеня за прострочення виконання зобов`язань».
Позичальник отримує від банку грошові кошти, власником яких він не був, та отримує можливість певний час правомірно не повертати надані грошові кошти. Натомість у позичальника виникає зобов`язання повернути грошові кошти у встановлений строк та сплатити визначені договором проценти за користування кредитом. Отже, позичальник отримує «чужі» грошові кошти в борг, який зобов`язується повернути в майбутньому (Постанова Великої Палати Верховного Суду від 05.04.2023 у справі №910/4518/16).
Згідно ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.
Тому, нарахування за користування позикою/кредитом (кредитними коштами) здійснюється на підставі договору укладеного між сторонами спору та на підставі ст. 1048 ЦК України. Стаття 625 ЦК України на яку відсилає нас п. 15 та 18 розділу Прикінцевих та перехідних положень ЦК України стосується неустойки (пені, штрафу), яку сплачує боржник кредитору за неналежне виконання та не стосується відповідальності, яка передбачена договором на підставі ст. 1048 ЦК України.
Компенсаторний характер процентів, передбачених статтею 625 ЦК України, не свідчить про те, що вони є платою боржника за «користування кредитом» (тобто можливістю правомірно не сплачувати кредитору борг протягом певного часу). Такі проценти слід розглядати саме як міру відповідальності. На відміну від процентів за «користування кредитом», до процентів річних, передбачених зазначеною статтею, застосовуються загальні норми про цивільно-правову відповідальність (Постанова Великої Палати Верховного Суду від 05.04.2023 у справі №910/4518/16).
З вищенаведеного вбачається, що законних підстав для звільнення від сплати відсотків за користування кредитними коштами за період з 12.03.2020 по 30.06.2023 у апеляційного суду немає, оскільки нарахування відсотків за цей період здійснюється згідно умов укладеного між сторонами кредитного договору та у відповідності до вимог чинного законодавства.
Таким чином, нарахування процентів за користування кредитними коштами здійснене первісним кредитором за період з 15.03.2019 по 15.03.2022 підтверджується належними та допустимими доказами та сума нарахованих відсотків становить 31 625,28 гривень. Дана сума відповідачкою не спростована, ОСОБА_2 не надає контррозрахунку, а тому слід вважати таку доведеною.

Крім цього, у своїх доводах відповідачка вказує на те, що комісія за обслуговування кредиту в сумі 49 041,37 гривень нарахована неправомірно, оскільки банком не надано доказів надання таких послуг частіше, ніж один раз на місяць. 
З даними доводами колегія суддів погоджується та зазначає наступне.
Відповідно до частин першої та другої статті 11 Закону України «Про споживче кредитування» після укладення договору про споживчий кредит кредитодавець на вимогу споживача, але не частіше одного разу на місяць, у порядку та на умовах, передбачених договором про споживчий кредит, безоплатно повідомляє йому інформацію про поточний розмір його заборгованості, розмір суми кредиту, повернутої кредитодавцю, надає виписку з рахунку/рахунків (за їх наявності) щодо погашення заборгованості, зокрема інформацію про платежі за цим договором, які сплачені, які належить сплатити, дати сплати або періоди у часі та умови сплати таких сум (за можливості зазначення таких умов у виписці), а також іншу інформацію, надання якої передбачено цим Законом, іншими актами законодавства, а також договором про споживчий кредит.
Відповідно до частини п`ятої статті 12 Закону України «Про споживче кредитування» умови договору про споживчий кредит, які обмежують права споживача порівняно з правами, встановленими цим Законом, є нікчемними.
Велика Палата Верховного Суду у своїй Постанові від 13.07.2022 у справі №363/1834/17 виснувала, що банк не може стягувати з позичальника платежі за дії, які він вчиняє на власну користь (ведення кредитної справи, договору, розрахунок і облік заборгованості за кредитним договором тощо), чи за дії, які позичальник вчиняє на користь банку (наприклад, прийняття платежу від позичальника), чи за дії, що їх вчиняє банк або позичальник з метою встановлення, зміни, припинення правовідносин (укладення кредитного договору, внесення до нього змін тощо). Інакше кажучи, банк неповноважний стягувати з позичальника плату (комісію) за управління кредитом, адже такі дії не становлять банківську послугу, яку замовив позичальник (або супровідну до неї), а є наслідком реалізації прав та обов`язків банку за кредитним договором і відповідають економічним потребам лише самого банку.
Як виснував Верховний Суд у складі об`єднаної палати Касаційного цивільного суду у постанові від 6 листопада 2023 року (справа №204/224/21), якщо в кредитному договорі не зазначено переліку додаткових та супутніх банківських послуг кредитодавця, які пов`язані з отриманням, обслуговуванням і поверненням кредиту, що надаються позивачу та за які банком встановлена щомісячна комісія за обслуговування кредиту (розрахунково-касове обслуговування), та не узгоджено їх зі споживачем, то такі умови є нікчемними відповідно до частин першої та другої статті 11, частини п`ятої статті 12 Закону України «Про споживче кредитування».
Згідно п. 1.11. Договору №Z06.00113.005029055 від 15.03.2019 відповідачці надаються наступні послуги з обслуговування кредиту: 1) надання інформації по рахункам позичальника з використанням телефонних каналів зв`язку, а саме зі стаціонарних телефонів по Україні, в контакт-центрі, шляхом направлення смс-повідомлень щодо суми платежу за цим Договором, щодо зарахування платежу в погашення заборгованості за кредитом тощо; 2) надання інформації по рахунку позичальника із використанням засобів електронного зв`язку шляхом направлення інформації про стан рахунку на адресу електронної пошти позичальника; 3) опрацювання запитів позичальника, що правлені банку позичальником із використанням різних каналів зв`язку тощо.
Надання інформації щодо надходження коштів в погашення, направлення смс-повідомлень щодо суми платежу є послугами, які стосуються управління кредиту. Надання інформації по рахунку позичальника здійснюється безоплатно раз на місяць, як і опрацювання запитів позичальника, якщо такі здійснюються раз на місяць, оскільки ст. 11 Закону України «Про споживче кредитування» (в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин) передбачено, що згадані послуги надаються безоплатно раз на місяць. Подальші звернення до кредитора щодо надання послуг з обслуговування кредиту є платними та повинні фіксуватися кредитодавцем.
Відповідачка посилається на Постанову Верховного Суду у складі Об`єднаної Палати Касаційного цивільного суду від 09.12.2019 у справі №524/5152/15-ц. В даній справі касаційний суд виснував, що сплата позичальником на користь банку комісій у вигляді винагороди за додатковий моніторинг погашення кредиту та за резервування ресурсів є нікчемними, оскільки вказані платежі є платою, встановлення якої було заборонено частиною третьою статті 55 Закону України «Про банки і банківську діяльність», частиною четвертою статті 11 Закону України «Про захист прав споживачів» і пунктом 3.6 Правил надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту, затверджених постановою правління Національного банку України від 10 травня 2007 року № 168, які були чинними на момент укладення спірного кредитного договору.
В матеріалах справи відсутні докази звертання ОСОБА_2 щодо надання додаткової інформації по кредиту чи надання додаткових послуг в межах кредитування, а тому слід вважати, що надані послуги були надавались їй не частіше одного разу на місяць.
Апеляційний суд бере до уваги те, що позивачем не виконано ухвалу Закарпатського апеляційного суду від 01.10.2025 про витребування документів в частині витребування від ТОВ «ФК «Профіт Капітал» відомостей щодо нарахування комісії із зазначенням за які послуги, на яку суму та за який період було надано послуги з обслуговування кредиту.
Таким чином, позивач не довів, що позичальниця часто зверталася до банку за наданням послуг, зокрема частіше одного разу на місяць, а тому стягнення плати за надання послуг, які передбачені ч. 1, 2 ст. 11 Закону України «Про споживче кредитування» як безоплатні є неправомірним.
З вищенаведеного слідує, що рішення Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 04 лютого 2025 року слід скасувати в частині нарахованої заборгованості по комісії за обслуговування кредиту в сумі 49 041,37 гривень. 
Заборгованість ОСОБА_2 перед ТОВ «ФК «Профіт Капітал» становить загальну суму в розмірі 74 947,23 гривень, яка складається з: 43 321,97 гривень – заборгованість за кредитом; 31 625,26 гривень – заборгованість по відсотках.
Отже, доводи апеляційної скарги знайшли своє часткове підтвердження, оскільки рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню як незаконне та необґрунтоване тільки в частині нарахованої позивачем комісії за обслуговування кредиту в сумі 49 041,37 гривень. В решті – рішення суду першої інстанції ухвалене з дотриманням норм процесуального та матеріального права, з урахуванням всіх істотних обставин справи.

Серед іншого, враховуючи положення статті 141 ЦПК України, судові витрати слід стягнути відповідно до задоволених позовних вимог. Апеляційним судом задоволено позовні вимоги на 60,45% від заявлених вимог (74 947,23 : 123 988,60 х 100), а тому судовий збір за подання позовної заяви, який підлягає стягненню з відповідачки на користь позивача слід зменшити із суми 3 028 гривень на суму 1 830,43 гривень (3 028 х 60,45%). Судовий збір за подання апеляційної скарги, який слід стягнути з позивача на користь відповідачки становить суму 1 796,36 гривень (4 542 х 39,55%).

Враховуючи вищезазначене та керуючись статтями 12, 81, 141, 374, 376, 382-384 ЦПК України апеляційний суд

ухвалив:

апеляційну скаргу  ОСОБА_1 , задовольнити частково. 

Рішення Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 04 лютого 2025 року, скасувати в частині стягнення заборгованості по комісії за обслуговування кредиту в сумі 49 041,37 гривня та ухвалити в справі з цієї вимоги нове судове рішення про відмову Товариству з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Профіт Капітал» у задоволенні позову до  ОСОБА_1 щодо стягнення заборгованості по комісії за обслуговування кредиту.

Рішення Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 04 лютого 2025 року, змінити в частині стягнення судових витрат, а саме, зменшити розмір судового збору із суми 3028,00 гривень на суму 1830,43 гривень.

У решті вимог, рішення суду першої інстанції залишити без змін. 

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Профіт Капітал», код ЄДРПОУ: 39992082, адреса: 04071, м. Київ, вул. Набережно-Лугова, 8 на користь  ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_2 судові витрати у розмірі 1 796,36 гривень судового збору за подання апеляційної скарги.

Постанова набирає законної сили з моменту її ухвалення та може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 10 березня 2026 року.

Суддя-доповідач:

Судді: