Ічнянський районний суд Чернігівської області  

Провадження № 2/733/321/26
Єдиний унікальний №733/376/26
Рішення
Іменем України

17 квітня 2026 року Ічнянський районний суд Чернігівської області
в складі :
 
головуючого судді Т.В. Карапиш
 
за участю секретаря Л.М. Чигрин,
 
розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в м. Ічня цивільну справу за позовом ОСОБА_1 та ОСОБА_2 до Ічнянської міської ради Прилуцького району Чернігівської області про визнання права власності на майно в порядку спадкування,

 
В С Т А Н О В И В:
 
ОСОБА_1 та ОСОБА_1  звернулися до суду з позовом до Ічнянської міської ради Прилуцького району Чернігівської області про визнання права власності в порядку спадкування за кожним із них по частині житлового будинку з надвірними будівлями та спорудами, розташованого в АДРЕСА_1 , що належить ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , спадщину після якого фактично прийняв їх батько (син спадкодавця) ОСОБА_4 , але не встиг її оформити та помер ІНФОРМАЦІЯ_2 . Як спадкоємці за законом, своєчасно прийняли спадщину після смерті батька ОСОБА_4 , але не можуть її належним чином оформити, оскільки втрачений оригінал правовстановлюючого документа на житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами, який би підтверджував належність померлому даного спадкового майна. Просять визнати за кожним із них право власності на частину вищевказаного майна в порядку спадкування.
В підготовче судове засідання позивачі не з`явилися, хоча про час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином, вказавши в позовній заяві про розгляд справи без їх участі.
Представник відповідача Ічнянської міської ради Прилуцького району Чернігівської області в підготовче судове засідання не з`явилася, але надала суду заяву, в якій просить справу розглядати без її участі. Проти позову не заперечує.
Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. 
Згідно ч. 3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем.
Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав, ухвалює рішення про задоволення позову.
Суд, вивчивши матеріали справи, прийшов до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 та ОСОБА_1 підлягають задоволенню в повному обсязі, виходячи з наступного. 
Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер дід по лінії батька позивачів ОСОБА_3 , що підтверджується копією свідоцтва про смерть (а.с. 12), копіями свідоцтв про народження ОСОБА_1 (а.с. 10) та ОСОБА_1 (а.с. 11), копією свідоцтва про народження ОСОБА_4 (а.с. 60,зворот).
Після його смерті відкрилася спадщина на житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами, розташований в АДРЕСА_1 . Відповідно до копії Свідоцтва про право особистої власності на будинковолодіння № НОМЕР_1 від 30 червня 1966 року, виданого виконавчим комітетом Ічнянської міської Ради депутатів трудящих Ічнянського району, зареєстрованого в реєстровій книзі Прилуцького міжміського Бюро технічної інвентаризації 30.06.1966 року під № 548, будинковолодіння, яке знаходиться в АДРЕСА_2 , належить ОСОБА_3 (а.с. 20). 
Як видно з Архівного витягу з протоколу № 13 засідання виконкому Ічнянської міської ради депутатів трудящих Ічнянського району Чернігівської області від 28 червня 1968 року, АДРЕСА_2 перейменовано та встановлено нову нумерацію – АДРЕСА_1 (а.с. 21-22). 
Відповідно до копії довідки ФОП ОСОБА_5 № 4 від 28.01.2026 року, станом на 31.12.2012 року право власності на будинок в АДРЕСА_3 , зареєстровано Прилуцьким МБТІ (30.06.1966 року р. 548) за ОСОБА_3 на підставі свідоцтва про право особистої власності на будинковолодіння № НОМЕР_1 від 30.06.1966 р. (виконком Ічнянської міської ради) (а.с. 19).
Згідно копії довідки Відділу «ЦНАП» Ічнянської міської ради Прилуцького району Чернігівської області від 09.12.2025 року № 07.1-15/532, ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 , на день смерті був зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 . Разом з ним на день смерті за вищевказаною адресою були зареєстровані: ОСОБА_6 , 1940 р.н.; ОСОБА_1 , 1960 р.н.; ОСОБА_4 , 1937 р.н.; ОСОБА_7 , 1961 р.н. (а.с. 13).
Відповідно до п.1 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року №7 «Про судову практику у справах про спадкування», відносини спадкування регулюються правилами ЦК України, якщо спадщина відкрилась не раніше 01 січня 2004 року. У разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила ЦК УРСР, у тому числі щодо прийняття спадщини, кола спадкоємців за законом. У разі, коли спадщина, яка відкрилась до набуття чинності ЦК і строк на її прийняття не закінчився до 01 січня 2004 року, спадкові відносини регулюються цим Кодексом.
Нормами ст. 524 ЦК УРСР (чинного на час виникнення спірних правовідносин) передбачено, що спадкування здійснюється за законом і за заповітом.
За правилами ст.ст. 548,549 ЦК УРСР в редакції 1963 року, для прийняття спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв, не допускається прийняття спадщини під умовою або застереженням. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. Спадщина вважається прийнятою, якщо спадкоємець фактично вступив в управління або володіння спадковим майном.
Відповідно до ст. 549 ЦК Української РСР, визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. Особи, для яких право спадкоємства виникає лише у випадку неприйняття спадщини іншими спадкоємцями, можуть заявити про свою згоду прийняти спадщину протягом строку, що залишився для прийняття спадщини. Якщо строк, що залишився, менше трьох місяців, він продовжується до трьох місяців.
У постановах Верховного Суду від 25 березня 2020 року в справі № 305/235/17 та від 03 листопада 2021 року в справі № 452/938/18 вказано, що фактичний вступ у володіння частиною спадкового майна розглядається як прийняття всієї спадщини, з чого б вона не складалася і де б вона не знаходилась. Доказом вступу в управління чи володіння спадковим майном можуть бути: довідка житлово-експлуатаційної організації, правління житлово-будівельного кооперативу, відповідної місцевої державної адміністрації чи органу місцевого самоврядування про те, що спадкоємець безпосередньо перед смертю спадкодавця проживав разом з ним; довідка державної податкової служби або страховика чи іншого органу про те, що спадкоємець після відкриття спадщини сплачував податки або страхові платежі з обов`язкового страхування; копія рішення суду, що набрало законної сили, про встановлення факту прийняття спадщини; запис у паспорті спадкоємця або в будинковій книзі, який підтверджує, що спадкоємець був постійно прописаний (зареєстрований) у спадковому будинку (квартирі); інші документи, що підтверджують факт постійного проживання разом зі спадкодавцем.
Згідно ст. 529 ЦК Української РСР, при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. До числа спадкоємців першої черги належить також дитина померлого, яка народилася після його смерті.Онуки і правнуки спадкодавця є спадкоємцями за законом, якщо на час відкриття спадщини немає в живих того з їх батьків, хто був би спадкоємцем; вони успадковують порівну в тій частці, яка належала б при спадкоємстві за законом їх померлому родителю.
Таким чином, ОСОБА_4 , як спадкоємець першої черги, відповідно до вимог ст. 549 ЦК Української РСР, фактично вступив в управління та володіння спадковим майном ОСОБА_3 та прийняв спадщину після смерті останнього. 
Як видно з копії спадкової справи № 42/2002, заведеної до майна померлого ОСОБА_3 (а.с. 57-61), син останнього – ОСОБА_4 02.01.2002 року звернувся до державного нотаріуса Ічнянської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_3 та 22.01.2002 року на ім`я ОСОБА_4 державним нотаріусом Ічнянської державної нотаріальної контори Науменком М.Г. було видано свідоцтво про право на спадщину за законом на належну ОСОБА_3 земельну частку (пай) в КСП «Хлібороб» м. Ічня (а.с. 61). Інші спадкоємці після смерті ОСОБА_3 відсутні. 
ІНФОРМАЦІЯ_2 помер батько позивачів ОСОБА_4 , що підтверджується копією свідоцтва про смерть останнього (а.с. 15), копіями свідоцтв про народження ОСОБА_1 (а.с. 10) та ОСОБА_1 (а.с. 11). 
Після смерті ОСОБА_4 відкрилася спадщина на житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами, розташований в АДРЕСА_1 , що належав ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 . 
У відповідності до ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.
Відповідно до ст.1222 ч.1 ЦК України спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народженні живими після відкриття спадщини.
Згідно ст.ст. 1220-1221, 1223 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою.
Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою, і саме з нього виникає право на спадкування, а місцем відкриття - є останнє місце проживання спадкодавця.
Відповідно до ст. ст. 1268-1270 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.
П. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 "Про судову практику в справах про спадкування" передбачено, що у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.
Відповідно до копії повідомлення державного нотаріуса Ічнянської державної нотаріальної контори Шарої В.В. від 02.03.2026 року № 146/02-14, ОСОБА_1 та ОСОБА_1 було відмовлено у видачі Свідоцтв про право власності на спадкове майно, яке належало ОСОБА_3 , спадкоємцем якого був його син ОСОБА_4 , так як ними не подано правовстановлюючі документи, необхідні для вчинення нотаріальних дій (а.с. 50).
Положення ст. 392 ЦК України вказують, що власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. 
Відповідно до ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. 
Згідно ст. 1261 ЦК України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. 
ОСОБА_1 та ОСОБА_1 , як спадкоємці за законом першої черги, прийняли спадщину після смерті батька ОСОБА_4 , оскільки у встановлений ч. 3 ст. 1270 ЦК України строк звернулися із відповідними заявами до державного нотаріуса Ічнянської державної нотаріальної контори Шарої В.В., що підтверджується копією спадкової справи № 207/2025 (а.с. 44-50), інші спадкоємці після смерті ОСОБА_4 відсутні, виготовили технічний паспорт на вищевказаний житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами (а.с. 23-28), але юридично не можуть оформити свої спадкові права, оскільки втрачені належні правовстановлюючі документи на вищевказаний житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами (а.с. 29), які б підтверджували право власності померлого на дане спадкове майно, а тому суд вважає, що позивачі правомірно набули право власності на вищевказане спадкове майно, в зв`язку з чим за ними слід визнати право власності на дане майно в порядку спадкування в рівних частинах.
Керуючись ст. ст. 4,19,76,81, 200, 247, 258-259, 263-265, 354 ЦПК України, ст.ст. 524, 529, 548-549 ЦК УРСР від 18.07.1963 року, ст.ст. 328, 392, 1261, 1268 ЦК України, Постановою Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 "Про судову практику у справах про спадкування" суд, –

В И Р І Ш И В :
Позовні вимоги ОСОБА_1 та ОСОБА_2 задовольнити повністю. 
Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , право власності в порядку спадкування на частину житлового будинку з надвірними будівлями та спорудами, розташованого в АДРЕСА_1 , що належав ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , спадщину після смерті якого прийняв ОСОБА_4 , але за життя не оформив та помер ІНФОРМАЦІЯ_2 . 
Визнати за ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , право власності в порядку спадкування на частину житлового будинку з надвірними будівлями та спорудами, розташованого в АДРЕСА_1 , що належав ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , спадщину після смерті якого прийняв ОСОБА_4 , але за життя не оформив та помер ІНФОРМАЦІЯ_2 .
Рішення може бути оскаржено до Чернігівського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. 
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Позивач: ОСОБА_1 , адреса реєстрації: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 .
Позивач: ОСОБА_2 , адреса реєстрації: АДРЕСА_4 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_3 .
Відповідач: Ічнянська міська рада Прилуцького району Чернігівської області, місце знаходження: м. Ічня, площа Т.Шевченка, 1 Чернігівської області, ЄДРПОУ 04061748.

Повне судове рішення складено 17 квітня 2026 року.

Суддя Т. В. Карапиш