РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
(заочне)
"02" березня 2026 р.	Справа № 390/3268/25	
 	Провадження № 2/390/1836/25	

Кропивницький районний суд Кіровоградської області у складі головуючої судді Підгірської Г.О., розглянувши в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Аджамської сільської ради Кропивницького району Кіровоградської області про визнання права на земельну частку (пай),-

 
ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом доАджамської сільської ради Кропивницького району Кіровоградської області, у якому просить визнати за ним право на земельну ділянку в розмірі земельної частки (паю).
Свої вимоги обґрунтовував тим, що з 23.05.1996 до 14.06.2000 був членом колгоспу імені Карла Маркса.
Відповідно до Указу Президента України «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям» від 8 серпня 1995 року право на земельну частку (пай) мали всі особи, які входили до складу колективного сільськогосподарського підприємства (далі - КСП) на момент паювання землі, і яких внесено до списку, що його додають до державного акта на право колективної власності на землю.
Зазначав, що на момент розпаювання майна колгоспу імені Карла Маркса він працював на посаді тракториста вказаного КСП, однак його не включили у списки осіб на отримання земельної частки (паю).
Посилаючись на наведене, просив визнати за ним право на земельну частку (пай) як членом колгоспу імені Карла Маркса (село Аджамка Кропивницького району Кіровоградської області) розміром 7,04 умовних кадастрових із земель невитребуваних паїв, які знаходяться на території Аджамської сільської ради Кропивницького району Кіровоградської області.

Рух справи
18.12.2025 ухвалою суду відкрито провадження та призначено підготовче судове засідання. 
04.02.2026 ухвалою суду закрито підготовче провадження, призначено справу для розгляду по суті. 
Безпосередньо розгляд справи по суті суд здійснив 19.02.2026.
Позивач в судове засідання не з`явився, однак представник позивача – Кривонос А. І. подав заяву, де просить розглядати справу за їх відсутності, не заперечує проти заочного розгляду справи. 
Відповідач в судове засідання також не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, клопотань про відкладення розгляду справи/ про розгляд справи за його відсутності, відзиву не подав.
Справа розглядається відповідно до статей 280-281 ЦПК України, в порядку заочного розгляду, за формою загального позовного провадження, з повідомленням (викликом) сторін, на підставі наявних доказів.
Згідно з частиною другою статті 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
За змістом частин четвертої і п`ятої статті 268 ЦПК України у разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, або у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи суд підписує рішення (повне або скорочене) без його проголошення.
Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.
Обставини справи, зміст спірних правовідносин
Суд встановив, що відповідно до змісту архівної довідки від 04.12.2025 № 334/591/01-40 (а.с. 18), наданої Державним архівом Кіровоградської області, у документах архівного фонду «Сільськогосподарський виробничий кооператив «Промінь» Аджамської сільської ради Кіровоградського району Кіровоградської області» (колгосп ім. Карла Маркса) у протоколах засідань правління колгоспу та загальних зборах уповноважених членів колгоспу за 1996, 2000 роки є інформація, що рішенням засідання правління колгоспу від 23.05.1996 ОСОБА_1 прийнято в члени колгоспу і призначено трактористом тракторної бригади № 2 (протокол від 23.05.1996 № 3) та рішенням загальних зборів уповноважених членів колгоспу від 14.06.2000 ОСОБА_1 (так у документі) виключено із членів колгоспу у зв`язку з реорганізацією колгоспу (протокол від 14.06.2000 № 2).
За змістом інформації, наданої Відділом № 2 Управління забезпечення реалізації державної політики у сфері земельних відносин Головного управління Держгеокадастру у Кіровоградській області листом від 14.11.2025 № 29-22-0.555,2-2496/290-25 у відповідь на адвокатський запит (а.с. 15) відповідно до державного акта на право колективної власності на землю КСП ім. Карла Маркса на території Аджамської сільської ради Кропивницького (Кіровоградського) району Кіровоградської області (серія КР № 000021), зареєстрованого 07.02.1997 за № 21, та згідно списку громадян - членів КСП ім.Карла Маркса громадянин ОСОБА_1 в списку додатку до державного акту на право колективної власності на землю не значиться.
Згідно із земельно-обліковими даними Відділу станом па 01.01.2013 встановлено, що розмір земельної частки (паю) в умовних кадастрових гектарах по КСП ім. Карла Маркса на території Аджамської сільської ради, Кропивницького (Кіровоградського) району. Кіровоградської області становить - 7,04 га.

Мотиви, з яких виходить суд, та застосовані норми права
Згідно з частиною першою статті 2 Закону України від 05.06.2003 № 899-IV «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)» основним документом, що посвідчує право на земельну частку (пай), є сертифікат на право на земельну частку (пай), виданий районною (міською) державною адміністрацією.
Відповідно до пункту 1 Указу Президента «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям» № 720/95 від 08.08.1995 (далі - Указ Президента № 720/95) паювання земель передбачає визначення розміру земельної частки (паю) у колективній власності на землю кожного члена колективного сільськогосподарського підприємства, сільськогосподарського кооперативу, сільськогосподарського акціонерного товариства без виділення земельних ділянок в натурі (на місцевості).
У пункті 2 Указу Президента № 720/95 зазначено, що право на земельну частку (пай) мають члени колективного сільськогосподарського підприємства, сільськогосподарського кооперативу, сільськогосподарського акціонерного товариства, у тому числі пенсіонери, які раніше працювали в ньому і залишаються членами зазначеного підприємства, кооперативу, товариства, відповідно до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю.
Частиною дев`ятою статті 5 ЗК України від 22.06.1993 (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) передбачено, що кожний член колективного сільськогосподарського підприємства, сільськогосподарського кооперативу, сільськогосподарського акціонерного товариства у разі виходу з нього має право одержати свою частку землі в натурі (на місцевості), яка визначається в порядку, передбаченому частинами шостою і сьомою статті 6 цього Кодексу.
Згідно з частиною першою статті 22 ЗК України (у редакції Кодексу від 22.06.1993) право власності на землю виникає після одержання документа, що посвідчує це право.
У частині другій статті 23 ЗК України (у редакції Кодексу від 22.06.1993) зазначено, що державний акт на право колективної власності на землю видається колективному сільськогосподарському підприємству, сільськогосподарському кооперативу, сільськогосподарському акціонерному товариству із зазначенням розмірів земель, що перебувають у власності підприємства, кооперативу, товариства і у колективній власності громадян. До державного акта додається список цих громадян.
Таким чином, право особи на земельну частку (пай) виникає за наявності трьох умов: одержання КСП державного акта на право колективної власності на землю, перебування такої особи в членах КСП на час передачі державного акта та включення до списку осіб, доданого до державного акта на право колективної власності на землю.
Громадянин, якого помилково (безпідставно) не внесено до списку - додатка до державного акта на право колективної власності на землю чи виключено з нього, має до проведення розпаювання і видачі сертифікатів звернутися до загальних зборів членів КСП з питанням щодо внесення його до списку. Якщо землі вже розпайовані, то за згодою всіх власників сертифікатів має бути проведено перепаювання; у разі ж недосягнення згоди спір розглядається в судовому порядку.
У цій справі суд установив, що ОСОБА_1 на момент одержання КСП ім. Карла Маркса державного акта на право колективної власності на землю для ведення сільськогосподарського виробництва (07.02.1997) був його членом, тому мав право на внесення до списку осіб на розпаювання землі, однак не був включений до такого списку з невідомих причин, у зв`язку з чим суд вважає обґрунтованими позовні вимоги про визнання за ним права на земельну частку (пай).
Водночас наявні підстави для застосування судом наслідків спливу позовної давності з огляду на таке.
Відповідно до пункту 6 «Прикінцеві і перехідні положення» ЦК України правила цього Кодексу щодо позовної давності стосуються тільки тих позовів, строк пред`явлення яких, встановлений попереднім законодавством, не сплив до 01.01.2004. Якщо ж строк позовної давності закінчився до зазначеної дати, то до відповідних відносин застосовуються правила про позовну давність, передбачені ЦК Української РСР 1963 року.
Згідно зі статтею 71 ЦК Української РСР 1963 року, який діяв на час виникнення правовідносин, загальний строк для захисту права за позовом особи, право якої порушено (позовна давність), встановлюється в три роки.
Відповідно до статті 75 ЦК Української РСР позовна давність застосовується судом незалежно від заяви сторін.
Статтею 76 ЦК Української РСР передбачено, що перебіг строку позовної давності починається з дня виникнення права на позов. Право на позов виникає з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення свого права.
Згідно зі статтею 80 ЦК Української РСР закінчення строку позовної давності до пред`явлення позову є підставою для відмови в позові. Якщо суд, арбітраж або третейський суд визнає поважною причину пропуску строку позовної давності, порушене право підлягає захистові.
Позовна давність - це законне право правопорушника уникнути переслідування або притягнення до суду після закінчення певного періоду після скоєння правопорушення. Застосування строків позовної давності має кілька важливих цілей, а саме: забезпечувати юридичну визначеність і остаточність, захищати потенційних відповідачів від прострочених позовів та запобігати несправедливості, яка може статися в разі, якщо суди будуть змушені вирішувати справи про події, що мали місце у далекому минулому, спираючись на докази, які вже, можливо, втратили достовірність і повноту із плином часу.
Механізм застосування позовної давності повинен корелювати із суб`єктивним фактором, а саме - обізнаністю потенційного позивача про факт порушення його права.
Порівняльний аналіз термінів «довідався» та «міг довідатися» дає підстави для висновку про презумпцію можливості та обов`язку особи знати про стан своїх майнових прав.
У постанові Великої Палати Верховного Суду від 20 листопада 2018 року у справі № 907/50/16 зазначено, що можливість знати про порушення своїх прав випливає із загальних засад захисту цивільних прав та інтересів (статті 15, 16, 20 ЦК України), за якими особа, маючи право на захист, здійснює його на власний розсуд у передбачений законом спосіб, що створює у неї цю можливість знати про посягання на права.
У справі, яка розглядається, право на позов у ОСОБА_1 виникло з 07.02.1997 - після одержання КСП ім. Карла Маркса державного акта на право колективної власності на землю для ведення сільськогосподарського виробництва.
З цим позовом до суду ОСОБА_1 звернувся у грудні 2025 року, тобто зі спливом майже 29 років та з пропуском встановленого законодавством строку звернення до суду з цим позовом, оскільки позивач про порушення своїх прав повинен був дізнатися в момент, коли почалося розпаювання земель колишніх колгоспників. Зокрема, позивач як член КСП повинен був дізнатись про порушення свого права на земельну частку (пай) з часу видачі КСП ім. Карла Маркса акта на право колективної власності на землю. Однак у передбачений законом строк не звернувся до суду з вказаними вимогами.
Звертаючись у 2025 році до суду з цим позовом, ОСОБА_1 не навів обґрунтованих підстав для визнання поважними причин пропуску позовної давності для звернення до суду.
Таким чином, установивши, що позивач звернувся до суду з пропуском позовної давності й поважних причин її пропуску не навів, суд робить висновок про відмову в позові.
Цей висновок повністю відповідає сформованій Верховним Судом практиці застосування перелічених вище норм у подібних правовідносинах, зокрема узгоджується з правовими висновками, викладеними у постановах від 19.04.2023 у справі № 188/1842/21, від 31.07.2024 у справі № 154/3572/21, від 07.11.2025 у справі № 597/856/20.
Відповідно до частини першої статті 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Враховуючи викладене, оскільки суд прийшов до переконання що в задоволенні позову слід відмовити, судові витрати слід залишити за позивачем.
На підставі викладеного, керуючись статтями 4-5, 7, 10, 12-13, 77-81, 95, 141, 224-225, 235, 258-260, 263-265, 272, 273, 280-281, 352, 354 ЦПК України, суд – 

УХВАЛИВ:
У задоволенні позову ОСОБА_1 до Аджамської сільської ради Кропивницького району Кіровоградської області про визнання права на земельну частку (пай) відмовити.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Позивач має право оскаржити заочне рішення шляхом подачі апеляційної скарги до Кропивницького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Учасники справи:
позивач – ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 ;
відповідач – Аджамська сільська рада, ЄДРПОУ 04365135, юридична адреса: 27620, Кіровоградська область, Кропивницький район, с. Аджамка, вул. Центральна, 65.

Суддя Г.О. Підгірська