Справа № 346/4257/25 
Провадження № 2/346/275/26 

ЗАОЧНЕ РІШЕННЯ 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 
04 лютого 2026 р.	м. Коломия	

Коломийський міськрайонний суд Івано-Франківської області, у складі головуючого судді Коваленка Д.С., секретар судових засідань Івантишин Д.Р., розглянувши у відкритому судовому засіданні, за правилами спрощеного позовного провадження, у приміщенні зали судових засідань, цивільну справу за позовом ТОВ «Діджи Фінанс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,
в с т а н о в и в:
ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС» звернулось до суду із позовною заявою до ОСОБА_1 , якою просить стягнути з відповідача заборгованість у розмірі 73 068 гривень 42 копійки, за кредитним договором № 200449987 від 04.02.2016 р., понесені витрати на сплату судового збору та правову допомогу. Підставою позову, вказує порушення відповідачем своїх грошових зобов`язань за договором.
В судове засідання сторони не з`явились, причини неявки суду не повідомили. Представник позивача просив розглянути справу без участі представника позивача. У випадку неявки відповідача, не заперечував проти розгляду справи у заочному порядку та ухвалення заочного рішення. Відповідач у встановлений йому строк правом на подачу відзиву на позов не скористався.
За таких обставин, а також в силу положень частини другої статті 247 Цивільного процесуального кодексу України (надалі за текстом - ЦПК України) розгляд справи здійснювався за відсутності учасників справи, а фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.
Тому суд, на підставі частини 1 статті 280 ЦПК України, здійснював розгляд справи за відсутності відповідача, на підставі наявних у справі доказів (у заочному порядку), про що судом була постановлена ухвала без виходу до нарадчої кімнати.
Позиції учасників справи.
Позиція позивача полягала в тому, що між ПАТ «Банк Михайлівський» та відповідачем було укладено кредитний договір № 200449987, зобов`язання за якими цією установою були виконані шляхом видачі кредиту у розмірі 23775 гривень 63 копійки. Але відповідач свої зобов`язання по поверненню кредиту та сплаті процентів за користування ним, у строки і порядку встановлені договором, не виконав. Тому, у вказаної установи виникло право вимоги до відповідача щодо повернення кредиту у розмірі 73068 грн. 42 коп. 
Разом з цим, оскільки вказана установа відступила права вимоги за договором до відповідача позивачу, саме останній отримав право вимоги уплати боргу за довогором, а також процентів за користування кредитом після відступлення йому права вимоги до відповідача у розмірі 73068 грн. 42 коп.
Позиція відповідача. Правом на подачу відзиву на позов не скористалася, і будь-які докази суду не надала; була належним чином повідомлена про дату, час і місце судового засідання, але не з`явилася без повідомлення причин; представник позивача просив розглянути справу у заочному порядку.
Оцінка суду (щодо фактів).
04 лютого 2016 року, ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_1 ) та ПАТ «Банк Михайлівський» уклали між собою кредитний договір № 200449987 (а.с.12 том 1). 
І зокрема, за вищевказаним договором, ПАТ «Банк Михайлівський» взяв на себе зобов`язання надати ОСОБА_1 кредит у гривні у розмірі 23775 гривень 63 копійки, а ОСОБА_1 взяв на себе зобов`язання повернути кредит, сплатити проценти за користування ним та виконати інші обов`язки, передбачені цим договором (а.с.12 том 1). Зокрема зі змісту самого договору, ОСОБА_1 взяв на себе зобов`язання повернути кредит у розмірі 23775 гривень 63 копійки протягом 731 дня та сплачувати проценти за користування кредитом у розмірі 3.49% та сплатити комісію за видачу кредиту у розмірі 1.5% (а.с.12 том 1). 
І свої зобов`язання за договором, товариство виконало у повному обсязі, оскільки видало ОСОБА_1 вказаний у договорі кредит, що підтверджується випискою (а.с.16-204), але останній у повному обсязі та у вказані строки свої обов`язки не виконав, що підтверджується тією ж випискою (а.с.16-204) через що, у установи виникло право вимоги до ОСОБА_1 щодо сплати кредиту у розмірі 19105грн.63коп. та 36721 грн. 70 коп. - борг по процентах за користування кредитом.
Проте, 20.07.2020 року між ТОВ «Діджи Фінанс» та ПАТ «Банк Михайлівський», було укладено договір про відступлення прав вимоги № 7-БМ, відповідно до якого ПАТ «Банк Михайлівський» відступив на користь ТОВ «Діджи Фінанс», права грошової вимоги до боржників за кредитними договорами, у тому числі за договором № 200449987, що укладений між ПАТ «Банк Михайлівський» та ОСОБА_1 (а.с.216-217 том 1).
І у зв`язку із цим, а також оскільки ОСОБА_1 продовжив не виконувати свої грошові зобов`язання за договором № 200449987, але вже перед новим кредитором за цим договором: ТОВ " Діджи Фінанс ", у ОСОБА_1 виник бзагальний борг у розмірі 73068 грн. 42 коп. з яких: 19105грн.63коп. - борг по кредиту; 36721 грн. 70 коп. - борг по процентах за користування кредитом; 12207грн.45 коп. - інфляційні нарахування та 5033грн.64коп. - 3% річних.
Зміст спірних правовідносин.
Отже, із встановлених обставин вбачається, що між позивачем ТОВ «Діджи Фінанс» та відповідачем ОСОБА_1 дійсно виникли цивільні (зобов`язальні) правовідносини у сфері споживчого кредитування, в яких позивач виступає кредитором, а відповідач - боржником, та в межах яких між ними виник спір щодо права позивача, як кредитора у цьому зобов`язанні, отримати кредит, проценти за користування кредитом, з урахуванням інфляціїї та 3% річних.
Оцінка суду (щодо права).
Враховуючи визначені судом правовідносини, для вирішення спору, суд застосовує такі норми матеріального права, виходячи при цьому з наступних мотивів:
Положення пункту 1 та 22 частини 1 статті 92 Конституції України гарантують, що права людини і громадянина, його основні обов`язки, а також засади цивільно-правової відповідальності визначаються виключно законами України.
Зокрема, положення частини першої статті 509 Цивільного кодексу України (надалі за текстом - ЦК України) визначають, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.
При цьому, в силу положень частини другої статті 509, пункту першого частини другої статті 11 та частини першої статті 629 ЦК України зобов`язання можуть виникати з договорів, які стають обов`язковими для виконання сторонами, що їх уклали.
Виходячи з положень частини першої статей 1054, 1055 ЦК України та пунктів 22,23 частини першої статті 1, частини першої статті 11 Закону України «Про захист прав споживачів» №1023-ХІІ від 12 травня 1991 року, договір про надання споживчого кредиту укладається між кредитодавцем (банком або іншою фінансової установою) та споживачем (фізичною особою) у письмовій формі, відповідно до якого кредитодавець надає кошти (споживчий кредит) або бере зобов`язання надати їх споживачеві для придбання продукції у розмірі та на умовах, встановлених договором, а споживач зобов`язується повернути їх разом з нарахованими процентами у розмірі та порядку, що передбачений договором. При цьому, з огляду на положення статті 207 ЦК України, такий договір може бути укладений шляхом обміну сторонами одним або декількома документами, в яких зафіксовано його зміст, та які підписані обома сторонами: споживачем, як однією стороною договору, та уповноваженим на це представником кредитодавця із скріпленням печаткою кредитодавця, як другою стороною договору. А користуючись положеннями статті 628 вказаного кодексу, сторони мають право укласти договір, в якому будуть міститись елементи різних договорів (змішаний договір), тоді до відносин сторін у такому договорі, застосовуються у відповідних частинах положення актів цивільного законодавства про договори, елементи яких містяться у змішаному договорі, якщо інше не встановлено договором або не випливає із суті змішаного договору.
Так, як вже було встановлено судом, ОСОБА_1 та ПАТ «Банк Михайлівський» уклали між собою договір № 200449987. І відповідно до цього договору, установа взяла на себе зобов`язання надати ОСОБА_1 кредит у гривні у розмірі 23775 гривень 63 копійки. І товариство, взяті на себе зобов`язання виконав у повному обсязі.
Виходячи з положень частин першої статей 526, 529 та 530 ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином, відповідно до умов договору та вимог цього кодексу; кредитор має право приймати від боржника виконання його обов`язку частинами, якщо це встановлено договором; якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
Зокрема, за вказаним договором, ОСОБА_1 взяв на себе зобов`язання повернути кредит у розмірі 23775 гривень 63 копійки протягом 731 дня та сплачувати проценти за користування кредитом у розмірі 3.49% та сплатити комісію за видачу кредиту у розмірі 1.5% (а.с.12 том 1).
Відповідно до положень частини першої статті 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або неналежне виконання (виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання).
Але, як вже було встановлено судом, ОСОБА_1 взяті на себе зобов`язання належним чином не виконував. У зв`язку з чим, у нього як позичальника, дійсно утворилась заборгованість перед новим кредитором (позивачем) у розмірі 73068 грн. 42 коп. з яких: 19105грн.63коп. - борг по кредиту; 36721 грн. 70 коп. - борг по процентах за користування кредитом; 12207грн.45 коп. - інфляційні нарахування та 5033грн.64коп. - 3% річних.
Тож зважаючи на викладене, суд вважає доведеним факт порушення відповідачем взятих на себе грошових зобов`язань, а тому і доведеним факт порушення права позивача, як нового кредитора у цих зобов`язаннях, на отримання від відповідача вказаних вище сум боргу.
Тому, матеріально-правову вимогу позивача до відповідача слід визнати обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню повністю.
Оцінка суду щодо судових витрат.
В силу положень частини 1 статті 133 і пункту 1 частини 3 статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи, до яких відносяться і витрати на професійну правничу допомогу.
Відповідно до частини першої статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. А згідно з пунктом 1 частини 2 статті 141 ЦПК України, інші витрати, пов`язані з розглядом справи (до яких відносяться і витрати на професійну правничу допомогу) покладаються у разі задоволення позову на відповідача.
З огляду на це та те, що позовні вимоги підлягають задоволенню повністю, а сплачений позивачем судовий збір документально підтверджений і складає 2422 гривні 40 (а.с.7 том 1), він підлягає стягненню з відповідача на користь позивача у вказаному розмірі. Крім того, позивачем понесені витрати на правничу допомогу в розмірі 7000 гривень (а.с.212 том 1), і оскільки позов підлягає задоволенню, вказані витрати слід також стягнути з відповідача.
Отже, керуючись статтями 2, 19, 23, 34, 43, 49, 76-113, 128-132, 133-142, 174-183, 217-248, 258, 259, 263-265, 268, 273,280-289, 351-355 Цивільного процесуального кодексу України, суд
в и р і ш и в :
Позов Товариства з обмеженою відповідальністю "Діджи фінанс" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором - задовольнити повністю.
Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ) на користь товариства з обмеженою відповідальнстю «Діджи Фінанс» (ідентифікаційний код: 42649746; місцезнаходження: 04112, м.Київ, вул.Авіаконструктора Ігоря Сікорського, 8), заборгованість за договором № 200449987 від 04.02.2016 року, у розмірі 73068 грн. 42 коп. з яких: 19105грн.63коп. - борг по кредиту; 36721 грн. 70 коп. - борг по процентах за користування кредитом; 12207грн.45 коп. - інфляційні нарахування та 5033грн.64коп. - 3% річних.
Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ) на користь товариства з обмеженою відповідальнстю «Діджи Фінанс» (ідентифікаційний код: 42649746; місцезнаходження: 04112, м.Київ, вул.Авіаконструктора Ігоря Сікорського, 8) 2422 (дві тисячі чотириста двадцять дві) гривні 40 копійок - судового збору та 7000 (сім тисяч) гривень витрат на правничу допомогу.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом тридцяти днів з дня його проголошення позивач не подав апеляційної скарги, а відповідач не подав письмової заяви про перегляд заочного рішення. У випадку подання позивачем апеляційної скарги, заочне рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. У випадку подання відповідачем заяви про перегляд заочного рішення, якщо його не скасовано, воно набирає законної сили у випадку подання відповідачем апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.
Апеляційна скарга позивачем може бути подана до Івано-Франківського апеляційного суду через Коломийський міськрайонний суд Івано-Франківської області протягом тридцяти днів з дня проголошення цього заочного рішення. Заява про перегляд цього заочного рішення відповідачем може бути подана до Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Повний текст виготовлено із затримкою 17.02.2026, у зв`язку із перебуванням судді у незапланованій відпустці.

Суддя: 	Коваленко Д. С.