Справа №295/3101/26
Категорія 149
3/295/1099/26

П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
10.03.2026 року м. Житомир

Суддя Богунського районного суду м. Житомира Довгалюк Людмила Василівна, розглянувши матеріали, які надійшли з Управління патрульної поліції у Житомирській області, про притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 5 ст. 126 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі - КУпАП) 
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, РНОКПП НОМЕР_1 , працюючого ливарником ТОВ «АЛЮПРО ГРУП», проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , -
В С Т А Н О В И В :
11.02.2026 о 00 годин 50 хвилин у м. Житомирі по вул. М. Грушевського, 15 ОСОБА_1 , керував автомобілем Mercedes-Benz 2100, державний номерний знак НОМЕР_2 , не маючи посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії, тобто не отримував його. Водій був відсторонений від права керування т/з шляхом припаркування без порушення ПДР. Своїми діями ОСОБА_1 порушив п. 2.1а Правил дорожнього руху України (далі – ПДР) та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 5 ст. 126 КУпАП.
У судовому засіданні ОСОБА_1 , не оспорюючи факту керування ним автомобілем за вказаних у протоколі обставин, свою вину не визнав із підстав, наведених у його клопотанні. При цьому вказав, що проїхав невелику відстань, близько 2,5 км, забираючи дівчину з вул. Львівської, 5 до Князів Острозьких, 118 у м. Житомирі. Просив закрити провадження у справі, у зв`язку з відсутністю у його діянні події і складу правопорушення передбаченого ч. 5 ст. 126 КУпАП, оскільки йому не було відомо про наявність постанови про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 126 КУпАП, яку на даний час він оскаржує у судовому порядку. Проте, не заперечував, що постанова серії ЕНА № 6490162 від 10.01.2026 містить його власноручні підписи (а.с. 7). Окрім того, останній зазначив, що був позбавлений права керування транспортними засобами постановою суду у справі про притягнення його до адміністративної відповідальності за ст. 130 КУпАП у 2023 році. Штраф він сплатив у 2025 році, але права досі не поновив, тому зараз навчається в автошколі. 
Заслухавши пояснення особи, яка притягається до адміністратвиної відповідальності, дослідивши письмові матеріали справи, відтворивши долучений до протоколу диск із відеофайлами, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, у відповідності до положень ст. 252 КУпАП, керуючись законом і правосвідомістю, суддя дійшов наступного висновку.
Частиною 5 статті 126 КУпАП передбачена відповідальність, зокрема, за керування транспортним засобом особою, яка не має при собі освідченні водія відповідної категорії, повторно протягом року. 
Згідно з вимогами п. 2.1.а ПДР водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі посвідчення на право керування транспортним засобом відповідної категорії.
Вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 126 КУпАП, підтверджується: протоколом про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 588335 від 11.02.2026; постановою про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕНА № 6645689 за ч. 1 ст. 126 КУпАП; довідкою ВАП УПП в Житомирській області про отримання посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії, відповідно до якої водій ОСОБА_1 отримав посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії НОМЕР_3 терміном від 13.06.2023 по 13.06.2053, категорії "В", "С", яке перебуває у статусі "підлягає вилученню"; відтвореним відеозаписом та іншими матеріалами справи.
Із відеозапису вбачається факт зупинки працівниками поліції автомобіля під керуванням водія ОСОБА_1 на підставі п. 7 ч. 1 ст. 35 Закону України "Про національну поліцію" під час дії комендантської години, який під час спілкування з поліцейськими повідомив, що повертається додому, де забув всі документи на автомобіль, однак при здійсненні перевірки встановлено, що він не має посвідчення водія, з приводу чого водій заперечень не висловив, повідомивши, що здає на права (00:51:58).
Зібрані докази, на переконання суду, отримані з дотриманням встановленого законом порядку та передбаченими способами, є належними та допустимими, тому не викликають сумнівів у їх достовірності та істинності.
Стосовно доводів  ОСОБА_1  про відсутність у вказаному випадку повторності вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 126 КУпАП, суд зазначає наступне.
За змістом п. 3 ч. 1 ст. 288 КУпАП постанову іншого органу (посадової особи) про накладення адміністративного стягнення може бути оскаржено у вищестоящий орган (вищестоящій посадовій особі) або в районний, районний у місті, міський чи міськрайонний суд, у порядку, визначеному Кодексом адміністративного судочинства України (далі - КАС України), з особливостями, встановленими цим Кодексом.
Відповідно до вимог ч. 4 ст. 150 КАС України подання позову, а також відкриття провадження в адміністративній справі не зупиняють дію оскаржуваного рішення суб`єкта владних повноважень, якщо суд не застосував відповідні заходи забезпечення позову.
Згідно з усталеною судовою практикою при розгляді справ про притягнення до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 126 КУпАП, саме постанова про притягнення до адміністративної відповідальності свідчить про те, що особа, раніше вже вчиняла аналогічне правопорушення та керувала транспортним засобом, незважаючи на те, що позбавлена такого права судовим рішенням.
Водночас постанова поліцейського про притягнення особи до адміністративної відповідальності не може бути визнана такою, що має преюдиціальне значення, оскільки не є судовим рішенням.
Натомість така постанова про притягнення до адміністративної відповідальності оцінюється судом як певний доказ, який дозволяє визначити правову кваліфікацію дій особи, яка будучи позбавленою права керування транспортним засобом на підставі судового рішення, свідомо його не виконує та повторно керує транспортним засобом.
Диспозиція ч. 5 ст. 126 КУпАП не передбачає, що повторні дії особи, щодо порушення вимог про заборону керування транспортним засобом повинні бути вчинені саме після того, як ця особа буде притягнута до адміністративної відповідальності у встановленому законом порядку.
Позаяк суд зазначає, що сторона захисту посилається на оскарження до Солом`янського районного суду м. Києва постанови серії ЕНА № 6645689 від 11.02.2026, окрім якої у матеріалах справи наявна постанова серії ЕНА № 6490162 від 10.01.2026 про притягнення ОСОБА_1 за ч. 2 ст. 126 КУпАП. 
Враховуючи наведене, суд вважає доведеним наявність у матеріалах справи доказів на підтвердження такої кваліфікуючої ознаки, як повторність і доводи ОСОБА_1 та надані ним документи вказаний факт не спростовують.
За вказаних обставин невизнання вини та відповідно заперечення складу правопорушення за ч. 5 ст. 126 КУпАП ОСОБА_1 суд розцінює, як обраний спосіб захисту з метою уникнення відповідальності за вчинене адміністративне правопорушення.
Суддя неупереджено, всебічно та повно оцінивши всі наявні у справі докази, дійшов висновку, що своїми діями/бездіяльністю ОСОБА_1 порушив пункти 2.1.а ПДР та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 5 ст. 126 КУпАП, вина особи доведена повністю поза розумним сумнівом.
У рішенні по справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29.06.2007, Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.
Враховуючи обставини та характер вчиненого правопорушення, відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують та обтяжують відповідальність, суд дійшов висновку про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення у виді штрафу з позбавлення права керування транспортним засобом.
З огляду на те, що суду не надано та матеріали справи не містять доказів належності правопорушнику на праві власності транспортного засобу, суд не вважає за можливе застосувати додаткове стягнення, передбачене ч. 5 ст. 126 КУпАП, у виді оплатного вилучення транспортного засобу.
Крім того, відповідно до ст. 40-1 КУпАП, судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення суддею постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується особою, на яку накладено таке стягнення.
Хоча п. 1 ст. 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення ЄСПЛ у справах «Серявін та інші проти України», «Трофимчук проти України», «Проніна проти України»).
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 40-1, 126, 130, 283 - 285 КУпАП, -
П О С Т А Н О В И В :
ОСОБА_1  визнати винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 126 КУпАП та накласти на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу на користь держави у розмірі двох тисяч чотирьохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 40 800 (сорок тисяч вісімсот) гривень із позбавленням права керування транспортними засобами на строк 5 (п`ять) років, без оплатного вилучення транспортного засобу.
(Отримувач: ГУК у Житомир обл./Житомирська обл.; Код отримувача: 37976485; Банк отримувача: Казначейство України (ЕАП); Рахунок отримувача: UA368999980313060149000006001; Код класифікації доходів бюджету: 21081300; Найменування коду класифікації доходів бюджету: Адміністративні штрафи у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху.
Стягнути з  ОСОБА_1  на користь держави, в особі ДСА України, судовий збір у розмірі 665 (шістсот шістдесят п`ять) гривень 60 копійок.
(Отримувач коштів: ГУК у м. Києві/ м. Київ/ 22030106; Код за ЄДРПОУ: 37993783; Банк отримувача: Казначейство України (ЕАП); Рахунок отримувача: UA908999980313111256000026001; Код класифікації доходів бюджету: 22030106).
Роз`яснити особі, щодо якої застосоване адміністративне стягнення, що відповідно до ч. 1 ст. 307 КУпАП штраф має бути сплачений порушником не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня вручення йому постанови про накладення штрафу, а в разі оскарження такої постанови - не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення.
Відповідно до ст. 308 КУпАП у разі несплати правопорушником штрафу у строк, установлений ч. 1 ст. 307 КУпАП, постанова про накладення штрафу надсилається для примусового виконання до органу державної виконавчої служби за місцем проживання порушника. У порядку примусового виконання постанови про стягнення штрафу за вчинення адміністративного правопорушення з правопорушника стягується подвійний розмір штрафу.
Постанова може бути оскаржена до Житомирського апеляційного суду через Богунський районний суд м. Житомира протягом 10 днів з моменту її винесення.

Суддя

Постанова підлягає пред`явленню до виконання протягом трьох місяців з дня її винесення.