ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
17.04.2026  	Справа №607/4001/26 Провадження №3/607/1776/2026	

м. Тернопіль

Суддя Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області Царук І.М., за участю особи, яка притягається до адміністративної відповідальності - ОСОБА_1 , його захисника – адвоката Чорняка М.П., розглянувши матеріали справи, яка надійшла з Державної екологічної інспекції у Тернопільській області про притягнення до адміністративної відповідальності:
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Теребовля Тернопільської області, громадянина України, мешканця АДРЕСА_1 , мостового майстра ВСП "Чортківська дистанція колії" АТ "Укрзалізниця", РНОКПП: НОМЕР_1 ,
за ст. 91 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

ВСТАНОВИВ:
30.10.2025 о 18 год. 00 хв. ОСОБА_1 , перебуваючи на гребному каналі Тернопільського ставу поблизу «Водної арени» в межах території регіонального ландшафтного парку «Загребелля», здійснював заборонену діяльність – підводне полювання з використанням пневматичної рушниці «Пеленгас» з гарпуном та іншого спеціального обладнання, в процесі якого було здобуто 10 водних живих ресурсів, а саме: рибу щуку (3 шт.), рибу судак (3 шт.), рибу окунь звичайний (3 шт.) та рибу лин (1 шт.), чим порушив правила охорони та використання території регіонального ландшафтного парку «Загребелля», ст. ст. 23, 24 Закону України «Про природно-заповідний фонд України», п. 10 р. IV Правил любительського рибальства, затверджених Наказом Міністерством аграрної політики та продовольства України від 19.09.2022 №700, за що передбачена адміністративна відповідальність за ст. 91 КУпАП.
17.04.2026 від захисника ОСОБА_1 – адвоката Чорняка М.П. надійшла заява про направлення матеріалів справи про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст. 91 КУпАП до Державної екологічної інспекції у Тернопільській області для доопрацювання. В обґрунтування таких вимог захисник вказав на невідповідність складеного щодо ОСОБА_1 протоколу про адміністративне правопорушення вимогам ст. 256 КУпАП, відсутність у матеріалах справи акту вилучення з описом та відомостями про свідків виявлення правопорушення та вилучення предметів адміністративного правопорушення, а також експертного висновку щодо визначення виду, кількості та способу вилову риби. Вважає, що всупереч вимогам ст. 256 КУпАП, протокол не містить даних про спосіб визначення місця заповідного фонду та відомостей про інші обставини, які мають важливе значення для встановлення збитків та притягнення особи до відповідальності. На думку захисника, сам по собі складений щодо ОСОБА_1 протокол про адміністративне правопорушення за ст. 91 КУпАП, який до того ж не відповідає вимогам ст. 256 КУпАП, не може бути належним і єдиним доказом вчинення ним вказаного правопорушення. За наведеного, та посилаючись на положення ст. 129 Конституції України, ст. ст. 7, 254, 256, 278, 279 КУпАП, просив повернути матеріали справи про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст. 91 КУпАП до Державної екологічної інспекції у Тернопільській області для доопрацювання.
В судовому засіданні ОСОБА_1 та його захиснику – адвокату Чорняку М.П. роз`яснені права, передбачені ст. ст. 268, 271 КУпАП. 
При розгляді справи ОСОБА_1 свою вину у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 91 КУпАП, не визнав, зазначивши, що не знав про межі територій, які відносяться до природно-заповідного фонду чи їх охоронних зон. Просив врахувати, що при складанні відносно нього протоколу про адміністративне правопорушення письмові пояснення він написав під диктовку працівників екологічної інспекції, а тому просив не брати їх до уваги.
В судовому засіданні захисник ОСОБА_1 – адвокат Чорняк М.П. підтримав подане ним клопотання та, посилаючись на викладені у ньому підстави, просив направити матеріали справи про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст. 91 КУпАП до Державної екологічної інспекції у Тернопільській області для їх доопрацювання.
Заслухавши пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, доводи захисника та дослідивши матеріали справи, суддя дійшов таких висновків.
Згідно з положеннями ч. 1 ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.
Відповідно до ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративне правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її у точній відповідності з законом.
Відповідно до ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Згідно з ч. 1 ст. 3 Закону України «Про природно-заповідний фонд України» до природно-заповідного фонду України належать природні території та об`єкти - природні заповідники, біосферні заповідники, національні природні парки, регіональні ландшафтні парки, заказники, пам`ятки природи, заповідні урочища.
За змістом ст. 7 Закону України «Про природно-заповідний фонд України» землі природно-заповідного фонду - це ділянки суші і водного простору з природними комплексами та об`єктами, що мають особливу природоохоронну, екологічну, наукову, естетичну, рекреаційну та іншу цінність, яким відповідно до закону надано статус територій та об`єктів природно-заповідного фонду.
На землях природно-заповідного фонду та іншого природоохоронного або історико-культурного призначення забороняється будь-яка діяльність, яка негативно впливає або може негативно впливати на стан природних та історико-культурних комплексів та об`єктів чи перешкоджає їх використанню за цільовим призначенням.
Згідно з ч. 1 ст. 23 Закону України «Про природно-заповідний фонд України» регіональні ландшафтні парки є природоохоронними рекреаційними установами місцевого чи регіонального значення, що створюються з метою збереження в природному стані типових або унікальних природних комплексів та об`єктів, а також забезпечення умов для організованого відпочинку населення.
За змістом ч. 1 ст. 24 Закону України «Про природно-заповідний фонд України» на території регіональних ландшафтних парків з урахуванням природоохоронної, оздоровчої, наукової, рекреаційної, історико-культурної та інших цінностей природних комплексів та об`єктів, їх особливостей проводиться зонування з урахуванням вимог, встановлених для територій національних природних парків.
Згідно з п. 1 р. І Положення про регіональний ландшафтний парк «Загребелля» - РЛП «Загребелля» є комунальною, бюджетною, природоохоронною, рекреаційною установою місцевого значення і входить до складу природно-заповідного фонду України, охороняється як національне надбання, щодо якого встановлюється особливий режим охорони, відтворення та використання.
Відповідно до п. 1 р. ХV Положення про регіональний ландшафтний парк «Загребелля» - порушення вимог природоохоронного законодавства на території РЛП «Загребелля» тягне за собою дисциплінарну, адміністративну, цивільну, кримінальну відповідальність відповідно до чинного законодавства.
Відповідно до п. 10 р. V Правил любительського рибальства, затверджених Наказом Міністерством аграрної політики та продовольства України від 19.09.2022 №700, забороняється здійснювати підводне полювання у межах територій та об`єктів природно-заповідного фонду.
За змістом ч. 1 ст. 64 Закону України «Про природно-заповідний фонд України» порушення законодавства України про природно-заповідний фонд тягне за собою дисциплінарну, адміністративну, цивільну або кримінальну відповідальність. Відповідальність за порушення законодавства про природно-заповідний фонд несуть особи, винні у здійсненні в межах територій та об`єктів природно-заповідного фонду, їх охоронних зон заборонених господарської та інших видів діяльності (п. «б» ч. 2 ст. 64 Закону України «Про природно-заповідний фонд України»).
Згідно зі ст. 91 КУпАП адміністративна відповідальність передбачена за здійснення в межах територій та об`єктів природно-заповідного фонду, їх охоронних зон, а також територій, зарезервованих для наступного заповідання, забороненої господарської та іншої діяльності, порушення інших вимог режиму цих територій та об`єктів, самовільна зміна їх меж, невжиття заходів для попередження і ліквідації негативних наслідків аварій або іншого шкідливого впливу на території та об`єкти природно-заповідного фонду.
Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Незважаючи на невизнання ОСОБА_1 своєї вини у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 91 КУпАП, така доведена матеріалами справи, зокрема даними, що містяться у: протоколі про адміністративне правопорушення №8248 від 30.10.2025, де викладені обставини вчинення адміністративного правопорушення, яке ставиться у провину ОСОБА_1 ; копії постанови дізнавача сектору дізнання Тернопільського РУП ГУНП в Тернопільській області Кузьмицької С.О. від 28.01.2026 про закриття кримінального провадження №12025216040000722 від 31.10.2025 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 249 КК України.
Надаючи оцінку складеному щодо ОСОБА_1 протоколу про адміністративне правопорушення, суддя враховує, що вказаний протокол відповідає вимогам ст. 256 КУпАП, оскільки оформлений посадовою особою компетентного органу в межах наданих йому повноважень, із зазначенням місця, часу вчинення і суті адміністративного правопорушення, нормативного акту, який передбачає відповідальність за вчинене правопорушення, та інших обов`язкових відомостей, передбачених зазначеною нормою, а тому доводи захисника про його невідповідність вимогам ст. 256 КУпАП суддя вважає безпідставними.
На переконання судді, долучені до матеріалів справи докази є такими, які узгоджуються між собою, є належними та допустимими, підстави ставити під сумнів їх достовірність відсутні, а тому такі приймаються до уваги. На думку судді, зазначені докази підтверджують обставини, що підлягають з`ясуванню при розгляді даної справи.
Оцінюючи доводи захисника про недотримання уповноваженою особою Державної екологічної інспекції у Тернопільській області правил оформлення матеріалів про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності, враховую, що порядок оформлення матеріалів посадовими особами Державної екологічної інспекції України та її територіальних органів при провадженні у справах про адміністративні правопорушення врегульований Інструкцією з оформлення органами Державної екологічної інспекції України та її територіальними органами матеріалів про адміністративні правопорушення, затвердженою Наказом Міністерства охорони навколишнього природного середовища України від 05.07.2004 №264, порушення вимог якої у даному випадку суддею встановлено не було. З цих підстав, вказані доводи слугувати підставою для повернення матеріалів про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст. 91 КУпАП до Державної екологічної інспекції у Тернопільській області для належного оформлення не можуть.
Твердження ОСОБА_1 про те, що у зазначені у складеному щодо нього протоколі час та місці, перебуваючи в межах території регіонального ландшафтного парку «Загребелля», який входить до складу природно-заповідного фонду України, він не знав про заборону здійснювати підводне полювання, суддя оцінює критично, оскільки необізнаність особи з правилами поведінки на територіях природно-заповідного фонду не звільняють її від обов`язку їх дотримання та не свідчить про відсутність в діях особи складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 91 КУпАП.
Крім того, суддя відхиляє доводи ОСОБА_1 про те, що письмові пояснення у протоколі про адміністративне правопорушення були надані ним під диктовку працівників екологічної інспекції, оскільки зі змісту вказаного протоколу вбачається, що зазначені пояснення надані ним особисто, власноруч, без застережень щодо будь-якого тиску чи стороннього впливу, та підтверджені його підписом, що свідчить про добровільність їх надання та достовірність викладеної в них інформації.
Отже, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю, доходжу висновку, що в діях ОСОБА_1 , які мали місце 30.10.2025 о 18 год. 00 хв. на гребному каналі Тернопільського ставу поблизу «Водної арени» в межах території регіонального ландшафтного парку «Загребелля», наявний склад адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 91 КУпАП, а тому його слід визнати винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 91 КУпАП, та притягнути до адміністративної відповідальності.
Обставин, які б спростовували зазначений висновок та були підставами для закриття провадження в справі, у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 91 КУпАП, при розгляді справи не встановлено. Підстав, що виключають адміністративну відповідальність ОСОБА_1 згідно зі ст. 17 КУпАП у справі не встановлено. 
Приймаючи рішення у справі також враховую, що постановою дізнавача СД Тернопільського РУП ГУНП в Тернопільській області Кузьмицької С.О. від 28.01.2026 кримінальне провадження №12025216040000722 від 31.10.2025 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 249 КК України, за фактом здійснення ОСОБА_1 30.10.2025 поблизу «Водної арени» в межах території регіонального ландшафтного парку «Загребелля» забороненої діяльності – підводного полювання, закрито на підставі п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК України.
З урахуванням викладеного, строк накладення адміністративного стягнення, визначений положеннями ст. 38 КУпАП, який у даному випадку закінчується через три місяці з дня прийняття рішення про закриття кримінального провадження, на момент розгляду справи про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст. 91 КУпАП не закінчився.
Відповідно до ч. 1 ст. 8 КУпАП особа, яка вчинила адміністративне правопорушення, підлягає відповідальності на підставі закону, що діє під час і за місцем вчинення правопорушення.
Відповідно до положень ст. 23 КУпАП метою адміністративного стягнення є виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.
За змістом ч. 1 ст. 33 КУпАП стягнення за адміністративне правопорушення накладається у межах, установлених цим Кодексом та іншими законами України.
Відповідно до ч. 2 ст. 33 КУпАП при накладенні адміністративного стягнення, суд враховує характер вчиненого правопорушення, особу правопорушника, ступінь вини, обставини, що пом`якшують і обтяжують його відповідальність.
Обставин, що пом`якшують чи обтяжують відповідальність ОСОБА_1 за адміністративне правопорушення, відповідно до положень ст. ст. 34, 35 КУпАП, суддею не встановлено.
Отже, враховуючи характер вчиненого ОСОБА_1 правопорушення у сфері охорони природи, дані про його особу, ступінь вини, майновий стан, вважаю можливим застосувати до ОСОБА_1 адміністративне стягнення у вигляді штрафу, в розмірі передбаченому санкцією ст. 91 КУпАП для громадян.
При цьому, враховуючи відсутність у матеріалах справи документів про вилучення у ОСОБА_1 знарядь і засобів вчинення правопорушення та незаконно добутих природних ресурсів, суддя у даному випадку не знаходить підстав для прийняття рішення у даній справі про конфіскацію знарядь і засобів вчинення правопорушення та незаконно добутих природних ресурсів.
На переконання судді, накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі, передбаченому санкцією ст. 91 КУпАП, без конфіскації знарядь і засобів вчинення правопорушення та незаконно добутих природних ресурсів є справедливим та достатнім для його виправлення, а також запобіганню вчиненню ним та іншими особами нових правопорушень.
Згідно з ч. 1 ст. 40 КУпАП, якщо у результаті вчинення адміністративного правопорушення заподіяно майнову шкоду громадянинові, підприємству, установі або організації, то адміністративна комісія, виконавчий орган сільської, селищної, міської ради під час вирішення питання про накладення стягнення за адміністративне правопорушення має право одночасно вирішити питання про відшкодування винним майнової шкоди, якщо її сума не перевищує двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, а суддя районного, районного у місті, міського чи міськрайонного суду - незалежно від розміру шкоди, крім випадків, передбачених частиною другою цієї статті.
Разом з тим, враховуючи відсутність у складеному відносно ОСОБА_1 протоколі про адміністративне правопорушення відомостей про суму майнової шкоди, заподіяної адміністративним правопорушенням, суддя не вбачає підстав для вирішення у даній справі питання про відшкодування заподіяної шкоди.
Також, враховуючи вимоги ст. 40-1 КУпАП, згідно з якими судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення підлягає стягненню з особи, на яку накладено стягнення, вважаю за необхідне стягнути з ОСОБА_1 судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у розмірі 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб (п. 5 ст. 4 Закону України «Про судовий збір»), що у відповідності до статті 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2026 рік» становить 665,60 гривень.
Керуючись ст. ст. 33-35, 40-1, 245, 280, 283-285, 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суддя
ПОСТАНОВИВ:
ОСОБА_1 визнати винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 91 КУпАП, та накласти на нього адміністративне стягнення у виді штрафу на користь держави в розмірі двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 340 (триста сорок) гривень, без конфіскації знарядь і засобів вчинення правопорушення та незаконно добутих природних ресурсів.
Стягнути з ОСОБА_1 в дохід держави судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення в розмірі 665 (шістсот шістдесят п`ять) гривень 60 копійок.
Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.
Постанова може бути оскаржена до Тернопільського апеляційного суду через Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області протягом десяти днів з дня винесення.
Штраф має бути сплачений ОСОБА_1 не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня вручення йому постанови про накладення штрафу, крім випадків, передбачених статтями 300-1, 300-2, 300-3 Кодексу України про адміністративні правопорушення, а в разі оскарження такої постанови - не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення.
У разі несплати штрафу у строк, установлений частиною першою статті 307 Кодексу України про адміністративні правопорушення, постанова про накладення штрафу надсилається для примусового виконання до органу державної виконавчої служби за місцем проживання порушника, роботи або за місцезнаходженням його майна в порядку, встановленому законом.
У порядку примусового виконання постанови про стягнення штрафу за вчинення адміністративного правопорушення з ОСОБА_1 в дохід держави підлягає стягненню подвійний штраф в розмірі сорока неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 680 (шістсот вісімдесят) гривень та витрати на облік зазначеного правопорушення, розмір яких визначається Кабінетом Міністрів України.

Суддя	І. М. Царук